-
Какво правиш?
Трябва да довърша това.
Не, скъпа моя.
Корабът... потъва.
Трябва да изоставим кораба.
Те трябва да знаят.
Ние може и да не се върнем у дома, но това може би ще стигне.
Сигурна ли си, че постъпваме правилно?
Да.
Ана и Елза трябва да знаят истината.
Само това ще ги спаси.
Те щяха да са толкова горди с теб, Ана.
И с двете ни, Елза.
Хайде, ела.
Имам изненада за теб.
Наистина ли?
В нашето семейство изненадите невинаги свършват добре.
Тази ще ти хареса. Обещавам.
За сватбата ти е.
-
"Сторибрук"
Synced and Corrected by Nsiko www.Addic7ed.com
Реджина...
Не сега, Суон.
Съжалявам.
Съжалявам, не знаех коя е Мериан, когато я върнах.
Не възнамерявах да ти причиня болка.
Намеренията ти нямат значение.
Защото отново не съм герой.
Винаги съм злодеят.
Дори когато не е така. Какво да направя?
Стори достатъчно с пътуването си.
Може би трябваше да оставитe нещата както са си били.
Няма да се извинявам затова, че съм спасила нечий живот.
Тя така или иначе щеше да умре. Какво значение имаше?
Имаеше значение това, че беше човешко същество.
И... Каквото и да е направила, не е заслужавала да умре.
А може би пък е.
Е, ти би трябвало да знаеш. Спасих я от теб.
Жената, която направи това,
бе човекът, когото бях, а не човекът, който съм сега.
Постарах се много да изградя бъдеще,
с което е свършено. - Не знаеш това със сигурност.
Знам че е прекалено сложно, това че мъртвата му съпруга се завърна.
Реджина, съжалявам за това.
Ако има нещо, с което мога да помогна...
Суон... колкото повече се опитваш да помогнеш...
Толкова по - лош става животът ми.
Мериан, моля те, поговори с нея.
Тя не е каквато си мислиш.
Реджина...
Искам да се запознаеш с Мериан.
Искам...искам да си поговорим за това.
Почакай, вие двамата... да не би да сте заедно?
Мериан, моля те.
Ти и злата кралица?
Допуснал си я до сина ми?
Ти знаеш ли какви злини е вършила? Знаеш ли за терора който е нанесла?
Всичко наред ли е?
Всички са живи, това е добре.
Реджина, добре ли си?
Какво... какво ви става хора?
З-защо говорите с нея?
Не знаете ли коя е тя?
Мамо, какво става?
Тя е чудовище.
Не, тя...
Реджина...
Не я притискай, опасно е.
Дай и пространство.
Точно затова се тревожа.
Не мислиш че отново ще стане зла.
Не може. Стигна твърде далеч.
Надявам се, че си прав, дете.
Това парти свърши бързо.
По-полека, Уолтър.Внимателно!
С нея трябва да се отнасяш по внимателно.
Вземам те след запой
и ще карам както ми харесва.
Никоя бира не си заслужава.
Сериозно?Сега и радиостанциите ли спират по тъмно?
Сънливко!
Aaa!
Трябва да ми кажеш!
Не, не ми казвай. Ъм...
Кон и каляска!
Нe, кон не би могъл да се качи по стълбите.
Да не би да e снежен дворец, закритa ледена пързалка.
Цялата сватба ще бъде на лед.
Да не би да e...
-Таванско помещение. -Позна.
Тук сме защото...?
Погледни.
Товада не би да e...
Нa мама. Да.
Намерилa си го.
Заповядай.
Не искам да я скъсам.
Тогава я облечи внимателно.
Искаш да я нося?
Разбира се че ще искаш да я нося. Защо иначе да сме тук?
Нещо липсва.
Eтo. Готовo.
Нещо ново с нещо назаем.
Великолепно е.
Искам да кажа приказно.
Искам да кажа обичам те!
Пак заповядай.
Сега пробвай роклята!
Mм!
Уу.
Толкова е красива и мека.
Нали знаеш че ще я изцапам.
Може би трябва да има само безцветни напитки на сватбата.
Като стана въпрос за сватбата...
Нали няма да ме придружава Свен?
Той не е кум...но e поканен.
И сега е момента да ми кажеш че се шегуваш.
Ще бъде облечен подходящо
като за елен.
Сигурно,
но повече се тревожа как ще изглежда младоженецът.
Знае как да се облече, Елза.
Не е израснал във ферма.
Добре,
живял е в такава за малко, но е израснал с троловете.
Почакай да го видиш - подстрига се.
Ще изглежда невероятно.
Това ще бъде приятна изненада.
Какво има Елза?
Какво е това?
Дневник ли e това?
На мама е.
Какво пише?
Родителите ни...смъртта им.
Аз съм виновна.
Елза!
Хей.
Всичко е наред,
можеш да го направиш.
Момчето ми.
Спомняш ли си, когато беше малък?
Имаше една нощ, по време на тролската война.
Шумът беше ужасен.
Чуваше се конски тропот по прашния път.
Дойде в леглото ми.
Още чувам детския ти глас.
"Тате."
"Страх ме е."
Сигурно по инстинкт ти отвърнах:
"Не се тревожи, сине." "Всичко ще бъде наред."
Ти ми се усмихна.
Това беше най-щастливият момент в живота ми,
защото за първи път се почувствах като мъж,
който сам може да те защити.
После...
открих това.
Превърна ме в чудовище, жадуващо за сила,
а ми беше нужен само ти и твоята любов.
Благодарение на Бел, отново има любов в живота ми.
Започнахме с една лъжа.
Тя си мисли, че истинската кама е у нея.
Лъжа я само за да отмъстя за твоята смърт.
За да успея да го направя
наистина ми е нужно да си върна силата.
Да бъда какъвто трябва -
мъжът, за когото умря.
Кълна ти се, Бейлфайър, че ще бъда този мъж.
Твоят героизъм ми показа пътя.
Обещавам ти,
че цял живот ще ти се отплащам за това.
Здравей, Реджина.
- Робин.
Може ли за момент? Искам да поговорим.
Съжалявам.
За какво?
Мериан беше права за всичко - аз съм чудовище.
Ти си точно обратното на това.
- Може би не ме познаваш добре.
Познавам те много добре, защото си като мен.
Преди време бях съвсем различен.
Промених се
и оставих миналото там, където му е мястото,
както направи и ти.
Значи станалото между нас...
- Да, беше истинско!
Да.
Чувствата ми към теб
бяха истински,
но Мериан е моя съпруга.
Обичах я и се заклех да го правя, докато смъртта ни раздели.
Тя ни раздели,
но сега не е.
Клетвата ми важи.
Значи вече си избрал.
- Може да съм крадец,
но имам принципи и ги спазвам.
Иначе що за живот ще живея?
Надявам се да се вслушаш в сърцето си и да ме разбереш.
Какво правиш тук?
Искам си огледалото.
За какво, кралице моя?
- Някой пречи на щастието ми.
Трябва ми помощта ти, за да се отърва от нея.
Там, точно зад ъгъла.
Попаднах на нея по време на една сутрешна разходка.
Явно се е появила по време на последното проклятие.
Никой не я почиства, затова си помислих,
че няма да навредим, ако я заемем за медения месец.
Чудя се на кого ли е?
Разгледай, невероятна е.
Океанът се вижда от всяка стая.
Ако ще го правя...
ще е както подобава.
Още не си видял верандата.
Хайде!
Всичко наред ли е?
- Да.
Просто собственикът на това място
има интересен вкус.
Хайде.
Какво мислиш?
Мисля си, че сме женени почти един цял ден,
а не сме изтанцували първия си танц.
Ще танцувате ли, госпожо Голд?
С удоволствие.
Не знам, може би не трябва да отиваме с Бейлфайър.
Не отговаря на обажданията ти.
Съжалявам хлапе.
- Реджина явно иска да е сама.
Това не значи, че прави нещо...
- Лошо. Знам.
Нека аз да опитам да й позвъня.
Може би не иска да чува теб.
Може да имаш право, хлапе.
За негово добро се надявам
да не прави нищо лошо.
Май се справя добре.
- Със загуба, връщане на спомени
и това, че видя майките си с мъже?
- Като стана дума...
Той не знае за това.
- С Кук не сме заедно.
Не знам какво е и
не мога да говоря с Хенри,
докато не разбера.
Суон!
- Като го споменахме.
Мавзолеят е празен, Реджина не се крие там.
Благодаря.
- Избягваш ли ме, Суон?
Ще ни оставиш ли за малко?
Не те избягвам,
а решавам проблеми.
В момента сме в криза.
- Винаги ще има кризи.
Живей си живота по време на тях,
иначе ще го пропуснеш.
Нападат ни!
- Какво има, Лирой? По пътя нещо ни нападна
с магия.
Целият ван е замръзнал.
Събудихме се във фризера. Кой има такава магия?
Може би човекът, който е направил това?
Елза.
- Моля те, искам да съм сама.
Имаш сестра - никога няма да си.
Ако ме няма,
ще съм до теб духом.
Няма значение, защото съм тук
и не си сама, а това е хубаво.
Какво пишеше в дневника?
Можеш да ми споделиш всичко.
Нашите не са били на мисия,
както си мислят всички.
Това е било само прикритие.
- За какво?
Прочети го!
"Иска ми се да не трябваше да крия истината
от децата ни,
но тя би била твърде болезнена."
"Това, което сме виждали от Елза е ужасяващо
и трябва да спре."
Тръгнали са, защото са се страхували от мен.
Смятали са ме за чудовище.
- Не, не го вярвам.
Отказвам да повярвам.
- Написано е там.
Не пише накъде са тръгнали
и какво са щели да правят.
Може да е недоразумение.
- Заради мен са тръгнали, Анна.
Заради мен утре няма да те съпроводят до олтара.
Толкова съжалявам.
- Недей, вината не е твоя.
Ти не си чудовище.
Аз не мисля, че си.
Никой в това кралство не го мисли,
нито родителите ни
и ще го докажа.
Дневникът е само част от историята.
- Откъде знаеш?
Заради интуицията ми?
Добре, не стига,
но знам, че има обяснение
за случилото се с тях.
Знам кой ще помогне да разберем.
- Кой?
Бъдещите ми сватове.
Това е нещо ново.
Не бива да сме тук.
- Те са като семейство.
Трябва да си планираш сватбата.
Сватбата е утре,
а плановете са надценени.
Почини! Трябва да се веселиш.
- Не мога, ако сестра ми е тъжна.
Дядо Паби, знам, че си тук.
Защо не се покажеш? Дядо Паби?
Не е на хубаво да видиш булката преди сватбата.
Не обичам традициите.
- Какво има? Проблеми?
Имаш колебания?
Няма да вони винаги така.
Не, не става въпрос за Кристоф,
а за нашите родители.
Защо трябваше да отплават?
Съжалявам, но нямам представа.
Благодаря ти.
Хайде, да вървим!
Почакайте!
Може да не знам "защо",
но знам "къде" отиваха.
Дни преди плаването им,
родителите ти дойдоха
за да ми кажат че няма да ходят до Северните острови.
Имаха въпроси за свят,
наречен "Загадъчния рай".
Защо са искали да отидат?
- Така и не казаха.
Като всички нас си имаха тайни.
Трябва ми сън, за да бъда по-красив.
Имаме отговор.
- Не, имаме въпроси.
Имаме отговор и въпроси.
Добро начало. Отиваме в Загадъчния рай.
- Не, не мога да напусна.
Кралицата не изоставя кралството.
- Търсиш си оправдания.
Забрави ли Ханс?
Той и дванадесетте му сърдити братя
са навън и търсят отмъщение.
Добри оправдания, но тогава нека отида сама.
За две седмици. Загадъчния рай е наблизо.
Връщам се след две седмици.
Точно това казаха и родителите ни.
Не искаме да се бием.
Суон...
Нека разберем какво иска.
Зъл снежен човек!!
Бягайте!!
Мисля че шума го уплаши.
Отправя се към гората.
Името и е Мериан.
Благодарение на Ема, тя се върна
и получи "щастливия край", който книгата й даде.
Книгата й го е дала?
- Има магия и е необикновена.
Случките в нея се променят,
но аз съм по силна от нея.
Ще променим приказките.
Как?
- Трябва да я отстраним.
Тук се появявам аз.
Искаш да я убия.
Знаех си,че с основание
ме плени толкова години...
да чакам, докато съм полезен.
Знаех си,че не си ме забравила.
Точно така.
- Как искаш да я убия?
Не искам това.
Ако умре,
колко време мислиш, че ще им трябва,
за да ме обвинят?
Това изисква нещо по-елегантно.
Трябва да поправя грешката на Ема.
Трябва да се върна назад във времето преди пристигането на Ема там
и да убия Мериан преди да бъде спасена.
Не разбирам с какво мога да ти помогна?
Ами, като кралица съм осъждала много хора на смърт
и съм държaла много затворници в плен.
Не я помниш.
- Обикновена е. Нима ме виниш?
Трябва да ми покажеш точния момент, в който я залавям,
за да знам къде да се върна.
- Как да го направя?
В този свят не съм огледало с вълшеб...
Е, вече си!
Не!!
Не!! Спокойно.Ще бъде само временно.
Не!!
А сега ми помогни.
Да, Ваше величество.
Огледалце, огледалце на стената,
покажи ми кого копнея да затрия от лицето на земята.
Ваше Величество,нe!
Къде е Снежанка?
Мисли си, че мълчанието е смелост, а не глупост.
Ще умре на сутринта!
Побързайте...
вонята на тази селянка е нетърпима.
- Съжалявам те!
Така ли?
- Ако имаше семейство,
ако беше обичана,
нямаше да го правиш
и да бъдеш жестока.
Не ми казвай какво да правя или какво не разбирам.
Знам коя съм и какво искам.
А сега...
искам главата ти, набучена на кол.
Ти си чудовище!
Това ли търсеше?
Да.
Отправи се към горите! Чудовището.
Къде е Ана?
Не бъди свенлив, а ми отговори!
Успокой се, Свен, тя обича да командва.
Не командвам. Аз съм кралицата.
- Не ти ли влиза в задълженията?
Не сменяй темата, Кристоф. Къде е Ана?
Не е ли в двореца?
Ако беше, защо ми е да идвам тук?
Трябваше да реши един проблем.
Трябваше ни повече...глазура...
за сватбената торта.
Нямало да стигне.
Казах й, да не го мисли, но какво да сторя?
Булки. Искат всичко да е идеално.
- Глазура? Няма такава!
Именно, затова отиде да вземе.
- Не, имам предвид, че ме лъжеш.
Говори, еленовъдче, какво става?
- Детайли.Искам да се уверя...
- Че няма да я последвам.
Опитваш се да ме забавиш.
- Ще видиш ли украсата?
Къде е отишла, Кристоф?
В Загадъчния рай?
- Добре, там отиде, но заради теб.
Кога?
- Вече е на кораб,
който отплава.
Извинявай,
не исках да лъжа, а само да помогна.
Тихо,
Свен, опитвам се да се извиня.
Добре, добре, Свен, отивам!
Елза, чакай!
Какво е то?
- Някакво снежно чудовище.
Никое чудовище не може да ни надвие. Пригответе се!
Доближава! Идва от север!
Ето там!
- Не, не, не! Не стреляй!
Напада, ако се чувства заплашен.
Имаме меч, кука, пистолети,
но не мисля, че ще помогнат.
Ще помогне друго.
- Какво?
Магията ти, скъпа.
- Да.
Можеш да се справиш!
Как ти се отразява, Мразчо?
Сериозно?!
Моля те, помогни ми!
Моля те!
Не!
Ти ме спаси?
- Мериан?
Реджина?
Добре ли си?
- Да.
Може би не си чудовище.
Може би не съм.
Добре дошла в Сторибрук, Мериан.
Реджина! Търсехме те.
Трябва да поговорим за...
Ето, всичко върви нормално.
Можеш да го гледаш пак в интернет.
- Не знам какво е това, но става.
Килиън, някой направи този снежен човек.
Това не е краят.
- Никога не е,
но още една причина да се радваме на почивките,
а в момента...имаме такава.
Знам,
но трябва да направя нещо.
Да, разбира се, тръгвай,
но не лъжи, че не ме избягваш,
защото бързо схващам, а това...
е избягване. - Знам, знам.
Точно това правя.
Просто се чувствам...
много виновна в момента.
- Заради Реджина?
Загуби някого, на когото държи, заради мен.
Всъщност е нещо повече от случката с Реджина, нали?
Въоръжи се с търпение.
Имам цялото време на света,
освен...
ако още някое чудовище не опита да ме убие.
Реджина,
знам, че си вътре. Виждам, че свети.
Знаеш, че е сложно,
но можеш да си щастлива.
Само трябва да се бориш.
Щом не искаш, аз ще се боря.
Хенри ме доведе,
заради щастливия край.
Няма да успея, докато не зарадвам всички,
а това включва и теб.
Огледалце?
Сидни?
Да, Ваше величество.
Какво мога да направя за Вас?
Помогни ми да си променя съдбата.
Знам колко грим трябва да си сложите,
но да променя съдбата Ви
не е по силите ми.
С общи усилия ще го постигнем.
Тази книга е причината за моето страдание, а не Мериан.
Всяка приказка има нещо общо -
злодеите не получават щастлив край.
И винаги е било така.
Мислех, че ако съм добра, ще го променя,
но в тази книга и в тези приказки
ме показват само по един начин.
- И какво смятате да правите?
Да открия автора.
Трябва да открием кой е написал тези прокълнати приказки
и след това да го принудим да ми отдаде дължимото.
Време е да променим книгата.
Време е злодеите да получат своя щастлив край.
Елза, почакай!
Вече е твърде късно.
Трябва да я последвам. - Не.
Нима казваш "не" на кралицата си?
- Казвам го на бъдещата си сестра,
тоест на балдъзата си
и имам основание.
Познаваме и обичаме Анна.
Тя ще се справи!
Не е нужно да го прави сама.
- Напротив.
Каза нещо на Анна и беше права.
Ти си кралицата.
Помним добре
заминаването ти.
- А защо ти не замина с нея?
Не ме искаше.
Каза, че тук съм необходим.
За какво?
- За да не си сама.
Тя ще се справи!
Вярвам в нея и ти трябва да го сториш,
защото не се отказва от хората, които обича
и винаги успява.
Освен това действа, преди да мисли.
Този свят може да е опасен.
Какво знаем за Загадъчния рай?
Защо не съм чувала за него?
- Може да си чувала другото му име.
Което е?
Омагьосаната гора.
Не се тревожи, Анна.
Ще те намеря!
Synced and Corrected by Nsiko www.Addic7ed.com