Tako mi je žao, moja kraljice. Bio je dobar čovjek.
Zvali su ga Barristan Smjeli.
Prešao je dug put da bi mi služio. Bio je odan prijatelj.
A umro je u uličici, sasječen od kukavica koje se kriju iza maski.
Povucimo se među piramide, osigurajmo područje i koristimo ga kao bazu.
Onda ćemo očistiti grad.
Susjedstvo po susjedstvo, ulicu po ulicu.
Sve dok štakorima ne ostane mjesta za skrivanje.
Više mi se sviđa tvoj raniji prijedlog.
Okupi starješine svih meereenskih velikih obitelji i dovedi ih pred mene.
Ali ja sam starješina svoje obitelji.
Ne, Vaša Milosti! Nisam imao ništa s tim!
Vaša Milosti!
Još jedan korak.
Proždrijet će vas...
Ako im naredim tako.
Možda čak i ako im ne naredim.
Djeca.
Neki kažu da bi ih trebala napustiti.
Ali dobra majka nikad ne napušta svoju djecu.
Pokaže čvrstu ruku ako treba.
Ali ne odustaje od njih.
Tko je nevin?
Možda ste svi...
Možda nitko od vas.
Možda da...
..pustim neka zmajevi odluče.
Svi ljudi moraju umrijeti.
Ne želim da se prejedu.
Možda sutra.
I iako Daenerys drži Zaljev trgovaca robljem u svom stisku,
protiv nje se dižu snage iznutra i izvana.
Odbija otići sve dok sloboda bivših robova nije osigurana.
Zvuči kao iznimna žena.
I sama, pod opsadom, bez obitelji koja je može voditi i štititi.
Njen posljednji krvni srodnik je tisućama milja udaljen...
Beskoristan, na samrti.
Ne govorite to, meštre Aemone.
Targaryen... sam na svijetu...
Strašna je to stvar.
Meštre Aemone. -Vrhovni zapovjedniče.
Same, volio bih nasamo porazgovarati s meštrom.
Kako se osjećate?
Kao stogodišnjak koji se polako smrzava nasmrt.
Trebam vaš savjet. Želim nešto učiniti, nešto...
..što moram učiniti. Ali podijelit će Noćnu stražu.
Snažno. Polovica ljudi će me zamrziti čim izdam naredbu.
Polovica te već mrzi, Vrhovni zapovjedniče. Učini to.
Ali ne znate o čemu je riječ. -To nije važno. Ti znaš.
Nećeš naći puno zadovoljstva u svom zapovijedanju.
Ali uz malo sreće,
naći ćeš snagu da učiniš što se mora učiniti.
Ubij dječaka, Jone Snow.
Zima dolazi.
Ubij dječaka i neka se rodi muškarac.
Gdje je nestao slobodan narod? Kamo su otišli?
Tko ih vodi? -Slijedili su Mancea.
I neće slijediti nikoga drugog.
A tebe?
Teško je voditi kad si u lancima.
A ako te oslobodim? -Zašto bi to napravio?
Jer mi ti nisi neprijatelj. Niti sam ja tvoj.
Svakako si tako izgledao dok si mi ubijao prijatelje.
Osam tisuća godina prisežemo da ćemo štititi kraljevstva ljudi.
I osam tisuća godina nismo održali tu prisegu.
Vi pripadate kraljevstvima ljudi. Svi vi.
A sada će se to promijeniti? -Tako je. -Zašto sada?
Jer sam sada ja Vrhovni zapovjednik Noćne straže.
Što želiš od mene, Vrhovni zapovjedniče?
Želim da odeš na sjever, okupiš slobodni narod i dovedeš ih ovamo.
Otvorit ću vrata i pustiti ih.
Naći ću im zemlju južno od Zida.
Oni neće saviti koljeno, niti ću ja.
Niti ne tražim to. Želim da se bore uz mene kada dođe trenutak.
Onog dana kada zatražim od svojih ljudi da se bore s vranama
je dan kada će mi rasporiti utrobu i nahraniti me vlastitim iznutricama.
A koliko se tvojih ljudi može boriti?
Žene, djeca, stari i bolesni... Što će biti s njima?
Osuđuješ ih na smrt. I gore od smrti jer si preponosan da se izmiriš!
Ili možda uopće nisi ponosan.
Možda si samo kukavica.
Lako je to reći okovanom čovjeku.
Tvoj narod treba vođu. I trebaju poći na jug prije nego što bude kasno.
Mi nemamo puno vremena, oni još i manje.
Hodači dolaze i tvoji ljudi će prvi nastradati.
Ne tražim da se izmiriš da bi spasio vlastitu kožu.
Izmiri se da spasiš svoje ljude.
Većina ih je u Tvrdomdomu. Znaš li gdje je to?
Na Storroldovom rtu. Mogu ti dati deset konja i devetoricu muškaraca.
Možeš stići za tjedan dana. -Trebamo brodove.
Razgovarat ću s kraljem Stannisom da ti posudi svoju flotu.
Dobro.
Ali ti ideš sa mnom. Vrhovni si zapovjednik Noćne straže.
Moraju to čuti od tebe.
Moraju znati da brodovi u koje ulaze neće biti spaljeni na pučini.
Poći ćeš sa mnom ili ne idem.
Pustio bi divljake kroz naša vrata?
Izginut će na tisuće muškaraca, žena i djece ako ništa ne poduzmemo!
Neka izginu. Imamo dovoljno vlastitih briga.
Nama ostaje manje neprijatelja. -Ostaje nam.
Molim? -Ništa.
Slušajte, u Daru ima dobre obradive zemlje.
Zemlje koju nitko ne koristi. Tucet napuštenih sela.
A zašto su seljaci napustili ta sela?
Jer su ih divljaci godinama napadali. Sasjekli su ih!
Kao što su napravili suseljanima ovog dječaka.
Borimo se protiv njih tisućama godina.
Poklali su cijela sela i poklali su našu braću.
A mi smo poklali njihovu.
Slijedit ću te kamo god, znaš to.
Ali ubili su Grenna. I ubili su Pypa.
Ubili su pedesetoricu naše braće. To ne mogu zaboraviti.
Ne mogu oprostiti. -Bio si na Šaci Prvih ljudi.
Ako ih napustimo, znaš u što će se pretvoriti.
Možemo naučiti živjeti s divljacima ili ih možemo pripisati vojsci mrtvih.
Što god da su sada, sve je bolje od toga.
Hvala. Olly!
Ako mi imaš nešto za reći, reci.
U redu je.
Ne misliš ozbiljno, zar ne?
To što govoriš divljacima da se želiš izmiriti. To je samo trik.
Nije trik. -Spalili su moje selo.
Ubili su mi oca pred mojim očima.
Masakrirali su moju majku i sve koje sam poznavao.
Znam kako je kad izgubiš one koje voliš.
Znam koliko ti je ovo teško.
Ali zima dolazi.
I znamo što dolazi s njom. A protiv toga se ne možemo sami boriti.
Trebate li još što, Vrhovni zapovjedniče?
Ne.
Daleko je od Lannistera. Ovo je njen dom.
Možda je gospi Sansi bolje ovdje.
S Boltonima, koji su joj ubili majku i brata?
Sansa je u opasnosti iako toga možda nije svjesna.
Hvala.
Već dugo živiš ovdje?
Jest. -Jesi li poznavao kneza Eddarda?
Znao sam i njega i njegova oca.
Starkovi su nestali. -Ne svi.
Znam tko je u tom zamku. -Svi znaju.
Boltoni. -Ne govorim o njima.
Moram joj poslati poruku. Sansi Stark.
Tko ste vi? -Netko tko je prisegnuo da će je čuvati.
Kome? -Njenoj majci.
Njena majka je mrtva. -To me ne oslobađa moje prisege.
Služila sam gospi Catelyn i još uvijek joj služim.
Kome ti služiš?
Vrati se.
Myranda? -Vidjela sam kako je gledaš.
Oženit ću je. To će uključivati i pokoji pogled.
Rekao si da ćeš oženiti mene.
I mislio sam tako. Kada sam bio kopile.
Ali sada sam Bolton.
Više nije važno ono što ja želim.
Moram unaprijediti lozu.
Misliš li da je lijepa? -Naravno. Nisam slijep.
I ti misliš da je lijepa.
Veselim se našoj prvoj bračnoj noći.
Ali ne brini se, imat ću dovoljno vremena i za tebe.
Možda se i ja udam.
Tvoj otac upravlja štenarom.
Za koga ćeš se udati, konjušareva sina?
Moja si. I ostaješ ovdje.
Osim ako nastaviš s tom ljubomorom.
Ljubomora me umara. A znaš što se dogodi ljudima koji mi dosađuju.
Ali ti mi nećeš dosađivati, zar ne, Myranda?
Nikada.
Oprostite, moja gospo. Došla sam vam dopuniti kupelj. -Ne trebam...
Još uvijek imate prijatelja na Sjeveru. Ako ste ikada u nevolji,
zapalite svijeću u najvišem prozoru razrušene kule.
Ali tko... -Niste sami.
Sviđa mi se tvoja haljina.
Tko ti ju je sašio? -Sama sam.
Stvarno?
Tko... tko si ti? -Myranda, moj otac upravlja štenarom.
Smijem li?
Prekrasno. Krasan bod.
Tko te naučio? -Moja majka.
Žao mi je zbog onog što joj se dogodilo. -Hvala.
Dobro da te naučila. To je bio njen dar tebi.
Sada je se možeš sjetiti svaki put kada obučeš nešto što si sama sašila.
Radije bih da imam majku. -Znam. Nije isto.
Svejedno, lijepo se prisjećati. Kako je nekad bilo.
Gotovo sam zaboravila.
Ima još nešto da ti pomogne da se prisjetiš.
Na kraju.
Što je tamo? -To bi pokvarilo iznenađenje.
Hajde, savršeno je sigurno.
Nećeš vjerovati svojim očima.
Theone?
Ne smiješ biti ovdje.
Večeras imaš posebno opojan miris.
Natoči mi vina.
Imaš li mi što za reći?
Ne, moj kneže. -Vonju...
Vidjela me. -Tko?
Sansa. Gospa Sansa. Došla je u štenaru.
Vidjela te? -Da. Žao mi je, gospodaru...
Oprostite mi, nisam mislio... -Dođi.
Ne smiješ mi ništa tajiti, Vonju. Na koljena.
Pruži ruku.
Opraštam ti.
Vjerujem da vam odaje odgovaraju, moja gospo. -Da, hvala vam, moj kneže.
Dopustite.
Majko. -Hvala, Ramsay.
Moja gospo, svi smo mi obitelj. Sjevernjaci.
Povezani smo krvlju već tisućama godina.
Zato želim nazdraviti našem vjenčanju.
Neka se naša sreća spread od Jarka Cailin do Posljednjeg Ognjišta.
Za vaše vjenčanje. -Za vjenčanje.
Sigurno ti je teško biti na tako stranom mjestu.
Ovo nije strano mjesto, već moj dom. Samo su ljudi strani.
Imate pravo. Jako strani.
Još vina, molim.
Čuo sam da ste se vas dvoje sreli. Baš prikladno mjesto.
Volim misliti da ste zadnji put razgovarali baš u ovoj sobi.
Još se ljutite na njega nakon što je...
Zbog onoga što je napravio. Ali, ne brinite se. Sjever pamti.
Kaznio sam ga zbog toga. Više nije Željezni.
Više nije Theon Greyjoy. Sada je novi muškarac.
Ili bar nova osoba. Zar ne, Vonju?
Da, gospodaru. -Tako se sada zove... Vonj.
Zašto to radiš?
Jer ti Vonj mora nešto reći. Zar ne, Vonju?
Mora se ispričati.
Ispričaj se gospi Sansi zbog onoga što si napravio.
Ispričaj se što si joj ubio dvojicu braće.
Žao mi je.
Pogledaj je, Vonju.
Isprika ništa ne znači ako ne gledaš osobu u oči.
Žao mi je. -Zbog čega ti je žao?
Što sam vam ubio braću.
Tako, to smo obavili.
Ne osjećaju li se svi sada bolje? Ja da.
Ovo je postajalo sve napetije.
Znate što, moja gospo?
Pošto vam je ubio braću, a preminuli su vam i ostali članovi obitelji...
Vonj je najbliže obitelji što vam je ostalo.
Vonju! Ti ćeš predati mladu.
Netko mora, a tko bi bio bolji? Dobro? Dobro?
Da, da, jako dobro. -Sjajno!
I Walda i ja imamo dobre vijesti, kad smo svi već zajedno.
Dobit ćemo dijete.
Jako sam sretna zbog vas.
A po načinu kako nosi, meštar Wolkan kaže da će biti dječak.
Kako možete biti sigurni? -U što?
Da je trudna. Mislim...
Kako se može vidjeti? -Meštar Wolkan kaže da nema sumnje.
I kako ste uspjeli? -Što?
Da zatrudni. -Vjerujem da i sam znaš kako ide.
Naravno, ali kako ste je... našli?
Osramotio si se paradirajući tom nakazom pred malom Starkovom.
A ako bude dječak?
Brineš se za svoj položaj. -Moj položaj je jasan.
Vaš sam sin dok ne naiđe nešto bolje.
Nikad me nisi pitao za svoju majku.
Zašto bih? Rodila me i umrla.
I sada smo ovdje. -Bila je seljakinja.
Lijepa, na priprost način. Bila je vodeničareva žena.
Vjenčali su se bez mog znanja i pristanka. Pa sam ga dao objesiti,
a nju sam uzeo ispod drveta na kojem je bio obješen.
Borila se cijelo vrijeme. Imala je sreće da nisam objesio i nju.
Godinu dana kasnije došla mi je pred vrata s djetetom u rukama.
Djetetom za koje je tvrdila da je moje.
Gotovo sam je dao izbičevati i bacio dijete u rijeku.
Ali onda sam te pogledao i vidio što vidim i sada.
Ti si moj sin.
Stannis Baratheon drži vojsku u Crnome zamku.
Ali neće ostati tamo. Želi Željezno prijestolje.
A cesta prema Kraljevu grudobranu vodi kroz Oštrozimlje.
Namjerava zauzeti Sjever.
Ali Sjever je naš. Tvoj i moj.
Hoćeš li mi pomoći da ga porazim?
Hoću.
Ovo su sve knjige?
Sve knjige?
Na svijetu. -Ne.
Postoje još na tisuće i tisuće knjiga.
Zapravo, ova knjižnica je prilično mala. -Ti si imao više knjiga?
Moj otac nije previše učen čovjek.
Kažu da je u Citadeli najveća knjižnica na svijetu. -Gdje je to?
Citadela? U Starigradu.
Oprosti što ne znam stvari. -Gilly, pogledaj me.
Znaš na stotine stvari koje ja ne znam.
Znaš zapaliti vatru s mokrim triješćem. Znaš kuhati. Znaš sašiti ranu.
Znam prati robu. Znam pometati pod.
Pa... -Zašto je u Citadeli najveća knjižnica?
Jer se tamo uče meštri. -Kao meštar Aemon?
Želio sam biti meštar kad sam bio mlad.
Umjesto toga, postao sam muž Noćne straže.
Ovdje je ionako zabavnije.
A ne bih ni upoznao tebe.
Vaša Milosti.
Ti si Samwell Tarly? -Jesam, Vaša Milosti.
Tvoj otac je Randyll Tarly.
On je porazio mog brata u Bitci za Pepelgaz.
Jedina bitka koju je Robert izgubio.
Rekao sam mu da je prerano da krene na zapad, ali nije slušao.
Dobar vojnik, tvoj otac. Ti mi ne izgledaš poput vojnika.
Ali čuo sam da si ubio Bijelog hodača. -Jesam, Vaša Milosti.
Kako? -S bodežom od zmajskog stakla.
Zmajskog stakla? -Meštri ga nazivaju opsidijan.
Znam što je, imamo ga na Zmajevu kamenu. Zašto je on koban za Hodače?
Ne znam.
Pregledao sam rukopise nadajući se da ću otkriti nešto,
ali saznao sam samo da su ga Djeca šume koristila u lovu.
Gospa Melisandre mi je rekla da smrt stupa na Zid.
Vidio sam ih, Vaša Milosti. -Koga?
Vojsku mrtvih.
A kada dođu... -Moramo znati kako se boriti protiv njih.
Nastavi čitati, Samwelle Tarly.
Vrijeme je. -Vaša Milosti...
Ne bi li bilo bolje pričekati?
Kada se Snow vrati s divljacima, imat ćemo više ljudi.
Ako se vrati. Ne možemo toliko čekati.
U prednosti smo. Imamo više ljudi, više konja, svi nahranjeni i odmorni.
Što duže čekamo, Bolton ima veću prednost.
Zima može doći svakog trena. Moramo krenuti odmah. Izdaj naredbu.
Krećemo u zoru. -Odabrat ću tucet ljudi da ostanu
i čuvaju kraljicu i princezu. -Nema potrebe. Idu s nama.
Put nije lagan, Vaša Milosti. Ne bi li bile sigurnije... -Ovdje?
Polovica ovih muškaraca su ubojice i silovatelji.
Ne, idu s nama.
Kako želite, Vaša Milosti.
Misliš li da će mi otac dopustiti da se spustim u kriptu?
Molim? -U Oštrozimlju. Tamo su pokopani svi kraljevi Sjevera.
Bran Graditelj i kralj Dorren i...
Idemo po redu. Čeka nas naporan put. A onda moramo zauzeti zamak.
Hoće li biti bitka? -Da, ali vi nećete biti blizu...
Dosta priče o bitkama, Ser Davose. Plašite dijete.
Da, moja kraljice.
Ne bojim se. -Pa, ja se bojim.
Kada krene bitka, obećajte da ćete me štititi. -Obećajem.
Nadam se da znaš što radiš s tim divljacima. Trebam te brodove.
Vratit ćemo ih, kunem se.
Sretan put, Vaša Milosti.
I hvala.
Uzjašite! -Barjak!
Nemoj. Još si preslab.
Koliko dugo sam ovdje?
Tri dana.
Ser Barristan?
Iznevjerio sam ga.
Iznevjerio sam svoje ljude.
Iznevjerio sam svoju kraljicu. -Nikoga nisi iznevjerio.
Hrabro si se borio.
I opet ćeš se boriti.
Sram te?
Upali ste u zasjedu, bilo vas je premalo.
Nisi mogao znati. -Nije zato.
Nema srama biti ranjen u bitci.
Sramim se jer kad sam osjetio nož i pao...
Bojao sam se.
Svi se ljudi boje smrti. -Ne, ne smrti.
Bojao sam se...
..da nikad više neću vidjeti Missandei s otoka Naath.
Dali ste gospodarima što zaslužuju.
Da svima dam što zaslužuju, ne bi ostao nitko nad kime bih vladala.
Ser Barristan se zalagao za milost
od dana kad sam zauzela grad sve do jutra kada je poginuo.
Daario Naharis misli da bih trebala ubiti stare gospodare
i pustiti neka se grad sam brani. Što ti misliš?
Vaša Milosti, mislim da nisam podobna da odgovorim na to pitanje.
Podobna si jednako kao i svi drugi.
Ti znaš zašto sam ovdje. I znaš tko će patiti najviše ako se ovo raspadne.
Što misliš?
Mogu vam reći samo ono što sam vidjela, Vaša Milosti.
Vidjela sam da slušate svoje savjetnike.
Vidjela sam da se oslanjate na njihovo iskustvo
i odlučujete o izborima koje stave pred vas.
I vidjela sam kako ignorirate vaše savjetnike.
Jer je postojao bolji izbor. Onaj koji ste samo vi vidjeli.
Kraljice, nemojte to činiti. -A što je bilo s "valar morghulis"?
Nisam želio umrijeti kao kukavica.
Izgleda da uopće ne želim umrijeti.
Samo hrabar čovjek može priznati da se boji.
I priznati pogrešku.
Došla sam ti reći da sam pogriješila.
Pogriješila sam, a ti si imao pravo.
Što se tiče tradicije.
Kako ona povezuje ljude ovog grada.
Otvorit ću borilišne jame. Ali samo za slobodne ljude.
Ropstvo se neće vratiti u Meereen, ne dok sam ja živa.
Da, moja kraljice.
A da bi se načinila trajna veza s narodom Meereena,
udat ću se za starješinu jedne od velikih obitelji.
Srećom, prosac je već na koljenima.
Ne brini se, bit ću dobro. Mislim da ništa nije slomljeno.
Gdje smo? Ovo nije Rhoyne.
Duga, mučna tišina i poneki udarac u lice.
Mormontov način.
Krenimo ispočetka.
Ispričavam se za ono ranije. Moj jezik je ponekad brži od pameti.
Ovo ne mora biti neugodno putovanje.
Još ćemo puno vremena provesti zajedno do Meereena. -Istina.
Mislim da bismo se puno bolje proveli na putu uz malo vina.
Nema vina.
Ja sam osoba koja pije.
A takvi moraju nastaviti piti. U suprotnom nismo baš...
Znam gdje smo. Vodiš nas kroz Valyriju. -Tako je.
Već si plovio ovim putem? -Ne.
Želiš donijeti Daenerys suvenir
iz pradomovine u slučaju da nisam dovoljan? -Mislim da si i previše.
Znaš kako govore. Propast još uvijek vlada Valyrijom.
A demoni i oganj?
Ne bojiš li se Propasti? -Ne.
Ali gusari se boje.
Zadimljeno more.
Koliko stoljeća mora proći da opet naučimo graditi ovakve gradove?
Tisućama godina Valyrijanci su bili najbolji u gotovo svemu.
A onda... -Onda više nisu.
A onda više nisu.
Zagrliše se i okrenuše da ne vide konačan pad;
Planine se razdvojiše, a tama obavije nebo i grad;
Oganj sukne visoko i žarko, da se i zmajevima zapale krila;
Posljednji pogled na ljepotu koja je nekoć bila.
Muha na zidu ostade tek;
I valovi morski koji ne dopuštaju bijeg...
Grad od tisuća ljeta i sve znanje svijeta;
Proguta Propast sve i sva;
Ali ostadoše okrenuti leđima.
Zapljeskao bih.
Znači, to je to.
Samo je ovo preostalo.
Što je to bilo?
Kameni ljudi! Nemoj dopustiti da te dotaknu!
Iza!
Mormonte, oslobodi me! Mormonte!
Mormonte! Mormonte!
Tyrione?
Tyrione? Tyrione.
Tyrione!
U redu je.
Teži si nego što izgledaš.
Je li te koji dotaknuo?
Tebe?
Već sam viđao sivu krljušt, ali nikad ovako.
Zato su ih valjda i poslali tamo.
Milostivije bi bilo da su im zarili bodež u srce i završili s tim.
Hvala što si me spasio.
Naravno, ne bi me ni trebalo spašavati da me nisi oteo.
I što sada? -Ići ćemo obalom.
Uz malo sreće, naići ćemo na ribarsko selo. Možda novi brod.
A ako ne budemo imali sreće? -Čeka nas dug put.
Naći ću triješća za vatru. Pokušaj se odmoriti.
To ti je najbolji prijedlog danas.
ivan204@prijevodi-online.org ;)