Tati!
Ce-i?
Am visat urât.
Am văzut o fantomă.
Nu, scumpo, nu există fantome. Ai înţeles?
- Bine. - Arăta ca cineva cunoscut?
Nu. Era rău şi urât.
Bine, bine. Culcă-te la loc.
- Bine. - Aşa.
Negarea e cumplită, Tom.
Toată lumea doarme.
Vrei să mă duc să vorbesc cu Katy? Mă duc. Şi vorbesc şi cu Connor.
- Lasă-i în pace. - Ce înfricoşător eşti!
Zi-mi de puştiul care şi-a zburat creierii în casa parohială.
Vino încoace puţin. Tommy!
Tommy!
Ce mai face Sheila?
Tommy, mă duc să vorbesc cu copiii, bine?
Te-am prins!
Subtitrare: www.tvsubtitles.net
Traducere şi adaptare: Pisicella
OPERAŢIUNEA DE SALVARE Sezon 2, Episod 11
- Dumnezeule! Mike... - Gata, gata. Lasă-mă o clipă.
Ia te uită... O întrunire a minţilor, doar că minţile nu au venit.
Bănuiesc că nu a făcut nimeni cafea. Normal că nu.
"ac", "armă", "la", "hai". Bravo, băieţi.
De ce vă mai chinuiţi să ţineţi scorul?
"Mers". M-E-R-S. Mori de ciudă!
la naiba. Câte puncte?
- Opt. Ba nu, şapte. - Salut, băieţi.
- Care-i treaba? - Laura Miles e pe aici?
Da, eu sunt.
- Eu sunt Laura - bună. Eu sunt Angel.
- Drăguţ nume. - Merci.
Acum valea! Civilii nu au voie aici, în spate.
Civilii? Nu sunt civil.
Sunt pompier, Şefu'. Unitatea 67 din centru.
Scuză-mă o clipă.
Laura, putem vorbi undeva?
Într-un loc mai retras. Da. A... Garrity...
- Da. - Ân spiritul ajutorării reciproce,
asta e pentru tine. ÃŽmi poÅ£i mulÅ£umi mai tÃ¢rziu.
- MiÅŸto. - Hai sÄƒ mergem.
"Felaţie". Super.
Scrieţi despre ce cunoaşteţi, nu?
Asta-i trişare pe faţă. Şi ştii ce?
"Autofelaţie." Arta de a-ţi face singur sex oral.
Şi scor triplu. Bine jucat, prietene.
- Stai. Asta înseamnă "autofelaţie"?
- Da. - La naiba!
- Eu credeam că înseamnă felaţie într-un automobil.
Ce nostim! Nici nu ştiai că e nostim. Asta e şi mai nostim.
Ba nu, ştiam. Clar ştiam.
Nu crezi că e suficient?
Nu. Îmi place să ai pielea frumoasă şi bronzată.
Damien, nu! Nici să nu te gândeşti!
- Damien! - Păreaţi înfierbântate.
Iar tu vei vedea tavanul unui salon de spital, ticălos mic.
Nu vorbi urât, Debbie.
Termină, nenorocit mic ce eşti!
Cum îmi stă cu furtunul?
Mi se potriveşte, nu? S-ar putea să trebuiască să te obişnuieşti cu imaginea.
Nu. Nu. Niciodată.
Nici să nu te gândeşti!
Sub nici o formă nu vei deveni pompier, fir-ar să fie!
Aşa că scoate-ţi gândul din cap.
De ce nu? Tata a fost pompier,
bunicul a fost pompier...
Da, şi amândoi sunt morţi.
te rog nu-mi fă una ca asta.
Nu e vorba de tine, mamă.
Nu-mi întoarce spatele, Damien! În nici un caz nu te duci la şcoala de ucenici!
Treci înapoi! Cu tine vorbesc!
Trebuie să-l sun pe Tommy.
Salut. Citeşti despre Martha Stewart? Ce naiba-i asta?
E premiera... Abia a ieşit din închisoare.
Cred că a fost acuzată pe nedrept.
Ce-i cu faza cu Angel?
habar n-am. Bobocul zice că le-a făcut cunoştinţă un prieten de-al ei.
- Deci voi doi... - Luăm o pauză.
Nu mai are încredere în mine după faza cu poezia.
Da.
Iar tu te mai culcai cu multe altele în tot timpul ăsta, nu?
Da, iar acum se ştie.
Ştii ce, Tommy? Nu ai prea fost în apele tale în ultima vreme.
Decât în incendii,
ceea ce constituie un progres semnificativ.
Nu ştiu ce să zic. Eşti fericit că te-ai împăcat cu nevasta. Mă rog...
Dar ascultă bine la mine: nu te apropia de Laura, dobitocule!
"Dobitocule"?
Zilele trecute, părea că v-am surprins când am intrat în cameră.
- Ce-a fost aia? - Ţi-am explicat deja. Eu mâncam îngheţată şi aveam...
Aveam o urmă...
Mai încearcă, Tom.
Bine. I-am spus adevărul despre faza cu poezia.
Aha. Adevărul, zici?
Te referi la adevărul adevărat,
sau la varianta prescurtată a lui Tommy Gavin,
în care ai omis câteva amănunte importante?
- Pentru că am mai văzut cai, şi nu erau verzi. - I-am spus exact...
I-am spus de pastile şi cum m-au influenţat să scriu o poezie despre soţia mea.
Nu voiam să o sperii, iar apoi tu mi-ai cerut o poezie.
Aşa că ţi-am dat-o, cu titlu de favoare, ca să o poţi impresiona.
A înţeles greşit mesajul şi a crezut că
era de la mine pentru ea, iar eu i-am spus că nu e adevărat.
Nu ştiu dacă pot să te cred, Tom.
Vezi tu... Tommy Gavin pe care îl cunoşteam eu
era un ticălos mincinos, îmbârligător, arţăgos şi afemeiat.
Îl admiram. Era totul pe faţă.
Dar noul Tommy, care bea cafea scumpă,
mănâncă pateuri, e bun, drăguţ şi sincer...
Nu am încredere în el nici cât negru sub unghie.
Sheil, e totul în regulă. Ştii ce?
Chiar mă mir că nu a abordat subiectul ăsta de mai demult.
tatăl şi bunicul lui au fost pompieri.
Înţelegi ce spun? Bine. Ajung în 5 minute.
Pa.
- Trebuie să mergem acasă la mătuşa Sheila. - Dar tată...
Ascultă-mă! Vărul tău, Damien,
vrea să devină pompier.
- Trebuie să mă duc să vorbesc cu el. - Şi cum rămâne cu mănuşa mea nouă?
Connor, ascultă-mă. În ordinea importanţei,
între faptul că tu vrei o mănuşă de baseball nouă şi cel că Damien se gândeşte să devină pompier...
Damien şi faza cu pompierul e aici, sus.
Mănuşa... foarte jos, sub bordul maşinii.
O să stai o oră, iar la magazin va închide, ca şi data trecută.
o să-ţi iau o îngheţată.
Nu.
- Nu vrei îngheţată? - Nu.
Haide...
Trebuie să-l faci să-şi revină.
Fă-l să se răzgândească, altfel nu ştiu ce mă fac.
- Bună, dulceaţă! Vrei nişte Fruit Loops? - Sigur.
- A mâncat deja cereale. - Eu nu mai merg la încă o înmormântare.
Am fost la suficiente înmormântări. Poţi să-i spui asta.
Arăţi bine!
Deci veţi avea o discuţie.
- Da. - Bine.
Te simţi bine?
- Da. - Eşti sigur?
- Da. - Pari puţin agitat.
Nu, sunt bine. Dar... e un moment important.
Da, aşa e. Ce ai de gând să-i spui?
Cred că o să-i spun adevărul, nu?
Da. Bun. Bine. Adevărul. Aşa.
Eu sunt.
Stai, stai! La care versiune a adevărului te referi?
- Salut. - Salut.
Am auzit de faza cu mătuşa Janet.
Că s-a întors. E bine.
- Da, e super. - Da, e mai bine decât să te cuplezi cu mama.
Mi-a fost greu să mă obişnuiesc cu aşa ceva.
Mă rog, acum locuiesc în "cartierul travestiţilor", aşa că cine ştie?
Probabil voi ajunge vreun criminal gay sau ceva de genul.
Să sperăm că nu gay.
Vă omor pe amândoi dacă se întâmplă aşa ceva.
Dacă devine gay sau criminal.
Maică-ta mi-a spus că te gândeşti să...
Mă gândesc. Poate e o încercare de a-l simţi pe tata aproape.
Asta nu e o decizie pe care să o iei într-o clipă.
- Ce faci? - Ştiu.
- E o treabă serioasă, ştii? - Taică-meu e mort.
A murit la datorie.
După care unchiul meu, care era cel mai bun prieten al lui
şi cel care mi-a arătat cum să port în mod corect casca tatălui meu
când am mers în spatele sicriului lui,
a ajuns să se culce cu mama mea şi să o lase însărcinată.
- Ascultă... - Nu, tu ascultă! Mi-am iubit tatăl.
Meseria lui... ce făcea el... ce faci tu...
E onorant.
Ca şi cum indiferent cât de vraişte e viaţa ta,
când vii seara acasă, o parte din tine
e mulţumită, nu?
Adică ştii că la un moment dat în timpul zilei,
chiar şi pentru doar câteva ore, ai procedat corect.
Nu-i aşa?
Da.
Sau cel puţin aşa zicea tata.
Nu cu atâtea cuvinte.
Ăsta-i fiul meu!
Mă rog... asta a fost înainte de 11 Septembrie.
Suntem prost plătiţi, şi aşa vom fi întotdeauna,
pentru că politicienii ştiu că noi nu intrăm niciodată în grevă.
Dumnezeule, Tommy! Haide...
Da, ţara asta ne-a respectat după 11 Sept. Am fost în centrul atenţiei.
Dar acum, pentru că ţara asta suferă de amnezie,
suntem din nou nişte gunoieri preaslăviţi,
gunoieri cu probleme de alcool şi narcotice, dar tot gunoieri.
Nu versiunea asta a adevărului!
Ar trebui să te las să vii la secţia de pacienţi cu arsuri,
să vezi cum riscăm mereu să ajungem.
Sau poate să te luăm cu noi în misiuni câteva zile, să vezi ce se întâmplă.
Ai putea vedea copii cu buzele atât de carbonizate,
încât rămân pe buzele tale când le faci respiraţie gură la gură.
Sau bebeluşii
care au murit în somn, fiindcă focul s-a extins rapid,
şi care au spatele topit şi lipit de salteaua de sub ei.
Gata! Încetează, tâmpitule!
Stai jos, fir-ar să fie!
Dar deja stau jos.
Corect.
Bine, uite...
Ăsta e doar un aspect.
Celălalt...
Nu există nici o altă meserie pe lume pe care aş prefera-o în locul ăsteia.
Pentru că în fiecare zi simţi că ai schimbat ceva...
Că ai dat ceva înapoi, ştii?
Sincer, am venit aici să te conving să te răzgândeşti,
dar... nu pot.
Avem focul în sânge.
E în ADN-ul familiei noastre.
Tatăl meu a fost pompier... taică-su la fel...
Am ceva pentru tine.
E insigna tatălui tău.
- E a lui? - Da.
Am purtat-o la mine din ziua în care a murit.
Chiar şi când sunt în misiune, o port la mine.
Mi-au dat-o pentru tine, în caz că într-o zi...
Când moare cineva la datorie, se scoate din circulaţie numărul lui de identificare,
şi singura persoană care îl poate purta e fiul aceluia,
dacă şi când se hotărăşte că vrea să devină pompier.
Dar ţie îţi place, nu? Munca asta.
Da. O iubesc.
Chiar dacă vezi bebeluşi morţi şi celelalte chestii?
Da.
- Pot păstra asta? - Da. De aceea am adus-o.
Puştiule, dacă într-adevăr te hotărăşti în direcţia asta,
cred că îţi va plăcea să fii pompier.
Nu mai există nimic asemănător.
Şi ce-i spunem mamei?
Mă ocup eu de maică-ta.
Mulţumesc, frate.
M-ai cam speriat când ai început cu bebeluşii morţi şi cu secţia de arsuri.
Făceam mişto de tine.
Du-te şi dă-i lui Sheila vestea proastă.
Da...
Mamă... Sean Garrity citeşte o carte. Se apropie sfârşitul lumii.
- Ce zici? - Nimic. Ce-i aia?
E un dicţionar. Mă pregătesc pentru următorul joc cu Laura.
Că tot veni vorba... care-i treaba cu ea şi cu Angel ăla?
- Cine ştie?! - Eu nu mi-aş face griji. E evident ce face.
Aduce pe aici un tip gen Ricky Martin,
îl plimbă prin faţa noastră, să-ţi facă în ciudă.
- Vrăjeli de liceu. - Crezi că încearcă să mă facă gelos?
Sigur. Vrea să te tortureze, frate.
Ştii ce-ar trebui? Să agăţi o tipă tare,
să o aduci pe aici, să afle Laura că eşti cu altcineva.
- Nu... E o reacţie total adolescentină. - Ştiu. Mişto, nu?
- Nu fac aşa ceva, Sean. - Ce nu faci?
- Nimic. - Bună, Laura, ce faci?
- Ce face prietenul tău... cum îl cheamă..? - Angel.
Aşa, Angel... Ce face?
- Nu-i treaba ta. - Întrebam şi eu.
- Sean, nu e treaba ta. - Mulţumesc.
Cu plăcere. Laura nu e obligată să spună cu cine se întâlneşte,
aşa cum nici eu nu am de ce să vorbesc despre tipa cu care mă văd.
Corect. Te vezi cu cineva?
Da. Nu e nimic serios.
Ar putea deveni, dar e prea devreme să-mi dau seama.
Şi cum e?
E... De fapt, ştii... nu cred că ar trebui să vorbim despre asta.
Tu ai pe cineva, eu la fel.
Să fim adulţi şi să ne respectăm reciproc intimitatea.
- Asta era ideea, nu? - Corect.
Frate, am făcut-o!
A fost super tare, frate.
N-ai idee. la un moment dat i s-au lărgit nările. E ofticată rău.
- Super. - Ştii ce-ar trebui să faci dacă vrei să moară de ciudă?
- Da, să-mi găsesc pe una. - Da, una super mişto.
- Da, ca una din filmele porno. - Exact.
Ştii ce? Ştiu un tip
care cunoaşte o groază de actriţe porno. Mi-e dator cu o chestie.
- o să-l sun. - Dumnezeule!
- Ce e? - Eu te cunosc pe tine,
iar tu cunoşti un tip care cunoaşte gagici porno.
Cumva parcă sunt rudă de gradul şase cu gagici porno. E fantastic!
- Am auzit cuvântul "porno". - Nu, nu, vorbeam...
- Da, da, da. - Vorbiţi despre gagici porno?
Nu. De fapt Franco se gândea să se cupleze cu o actriţă porno ca să o facă pe Laura geloasă.
nu, nu, nu. O actriţă porno nu face geloasă o tipă normală.
Decât dacă actriţa porno e soră-sa. Da, asta ar merge.
- Bună! - Bună, Jeannie!
- Bună! - Surpriză! Am ieşit la plimbare.
Am făcut împreună prăjituri, şi ne-am gândit că v-ar prinde bine.
- N-am mai fost aici de o eternitate. - Cum te simţi, scumpo?
- Lou, mă bucur să te văd. - Şi eu la fel.
- Ţi-l aminteşti? - Sigur. Bună, Tommy.
- Ce fac copiii? - Sunt foarte bine.
- Uite-l şi pe Franco... Sean.... - Bună, Jeannie, ce faci?
- E uimitor! - E toată gaşca aici.
- Are o dimineaţă bună. - Vrei nişte cafea, scumpo?
Nu putem. mergem să-l vizităm pe soţul ei la serviciu.
Nu, scumpo. Îl vizităm pe soţul tău.
Soţul meu nu lucrează la unitatea asta.
Ba da. E chiar aici.
Scumpo...
Haide, Jeannie. o să plecăm.
Haide, scumpo...
- Pa, Jeannie. - Îmi pare rău.
Pa pa!
Ce haios eşti!
Mai vrei vin?
Vrei să răspund eu?
Mai bine nu. Toarnă, armăsarule!
Alo? Bună. Când?
- Vrei să vorbim? - Nu prea pot.
- De ce? - Am musafiri.
- E important? - Da, foarte important.
- Cât mai durează? - Cel puţin o oră.
Bine, stai aşa.
Zi.
Bine.
Auzi, te-ai gândit la ce ţi-am spus?
E important. Am vorbit serios.
Bine. Pa.
- Îmi permiţi să te întreb? - Era F-Bomb.
Mi-a zis că trebuie să plec imediat.
Nu ar trebui să te suprindă.
Era doar o chestiune de timp, nu?
- Te simţi bine? - Da. Da.
Ba nu. Nu mă simt bine. Cred că e o porcărie.
Tâmpitul ăsta te face să laşi tot...
- I-am spus că vreau să mă retrag, Kenny. - Şi?
A zis că se gândeşte. Tocmai i-am reamintit.
Crezi că există şanse reale?
Nu ştiu.
I-am spus că nu m-am mai gândit niciodată la asta.
Dar aucm, pentru prima oară, am un motiv minunat.
Mă simt bine... pe post de motiv.
Bună.
S-a culcat. Ieşirea în oraş a epuizat-o.
De ce ai făcut asta?
Îmi pare rău, Jerry. Azi-dimineaţă era foarte lucidă.
Până în momentul în care m-a făcut să arăt ca un idiot în faţa tuturor băieţilor.
Adică eşti mai preocupat de persoana ta decât de soţia ta bolnavă?
Nu. De ea, de aceea te-am şi angajat,
să o supraveghezi aici, în casa ei, unde e în siguranţă.
- Şi departe de ochii lumii. - Poftim?
Nu se va mai întâmpla.
Poţi fi sigură de asta.
Ne vedem dimineaţă.
- A venit şeful târfelor. - Care-i treaba?
- ia uite aici! - Doamne! Super tare!
Ia uite ce fund!
Sunt cei mai frumoşi sâni pe care i-am văzut vreodată. Ce caută câinele ăla?
- Face ceva cu el, sau e doar în peisaj? - Lasă câinele.
Asta-i tipa. Cu ea m-a cuplat amicul meu.
Vine mâine pe aici, la ora 3, deci trebuie să ne asigurăm că va fi şi Laura aici.
- Pe bune? Dar dacă apare o misiune? - I-am zis să mă aştepte.
Am vorbit cu ea la telefon. Frate, are vocea de caramel.
- Tandră, caldă, senzuală... - Mamă...
- Laura o să leşine când o vede. - Clar!
- Acum pe bune, ce fel de câine e ăla? - Ai grijă, Garrity.
Vorbeşti despre pretinsa mea iubită.
- Ce e? - Ce e?
E a treia oară când te-am prins că te uiţi la mine.
- Nu m-am uitat, ce tot spui? - Ba te-ai uitat.
- Fugi de-aici! - Dacă ai ceva de spus, spune!
- Nu mă uitam la tine. Doar am aruncat o privire. - Ba te uitai. Abia ce te-am văzut.
- E interzis să arunci o privire? - Da.
- ce vrei să-mi spui? - Nimic.
Ba da. Spune-mi. Ce e?
- Bine, încercam să-ţi comunic ceva cu privirea. - Da, ştiu. Spune-mi.
Încercam să-ţi spun că nu simt ceva pentru tine.
- Nu? - Nu.
- Bine, închide ochii. - ce?
Închide ochii două minute. Ai încredere în mine. Haide!
Ce culoare au ochii mei? Nu te uita.
Albaştri.
- Ce-i? La naiba, sunt verzi. - Da.
- Sunt verzi de-a binelea. - Da.
Am fost departe rău. Ce s-a întâmplat?
Ăsta e testul suprem, ştii?
Dacă ştii ce culoare au ochii mei, înseamnă că m-ai privit în ochi, deci eşti interesat.
Aha. Am dat-o în bară rău. Vezi?
Atunci de ce primesc semnale mixte?
Ştii ce cred eu?
Cred că bărbaţii, când e vorba de sex, chiar dacă sunt îndrăgostiţi,
au nevoie de spaţiu personal.
Absenţa partenerei chiar îi amplifică sentimentele.
Aşa că toate cuplurile care trăiesc şi muncesc împreună
sunt sortite eşecului. Se alege praful de ele.
Absolut toate. De exemplu: Desi şi Lucy.
J.Lo şi Ben, Matt şi Ben...
Siegfried şi Roy... Chiar şi Liza Minnelli şi managerul ăla poponar şi nebun.
Înţelegi ce zic? Întotdeauna se termină la fel,
printr-un divorţ aspru sau despărţire plină de resentimente.
Sau unul din ei e ucis de un animal sălbatic.
Eu cred că Franco se simte sufocat.
E posibil chiar şi tu să simţi asta.
Măcar bucură-te că nu avem animale sălbatice la pompierie.
- Înţelegi ce vreau să zic? - Da... uneori Garrity chiar miroase
de parcă tocmai s-a întors din savană.
- Da.. - Ce faceţi?
Nimic.
Sunteţi bine?
Doamne, gâtul meu! Nu pot să cred că m-ai lăsat toată noaptea la pârnaie.
Tu eşti cel care ne-a pierdut toţi banii la ruletă, tâmpitule!
Păi dacă ştiam că nevastă-ta îţi dă alocaţie săptămânală,
poate aş fi jucat mai discret.
- Cine caută partide de sex oral pe unde nu trebuie? - Bine că îmi spui acum.
- Atlantic City e praf şi pulbere! - Zău?
Da! Acum câţiva ani, era capitala sexului oral.
N-aveai cum să te afli acolo şi să nu te alegi cu ceva.
Când căutai un taxi...
Când dădeai jos bagajele din maşină...
Când te cazai la un hotel...
Termină cu poveştile despre sex oral. Nu vreau să afle "călăul" de ce s-a întâmplat.
Bine, fie. Dar o să trimit o scrisoare la Camera de Comerţ de acolo. Pe bune!
Iubito, am venit!
Văd cheile aici. Ea unde naiba e?
Ei haideţi, plecaţi de aici!
- Uită-te la ei.. sunt peste tot. - Ştiu.
Dumnezeule, toată viaţa mi-am dorit să fiu înconjurat de "pisicuţe",
dar nu mă refeream la asta.
Trebuie să plec. Tată, am plecat! Vorbim mai târziu.
- Nu! Nu! - Ce s-a întâmplat?
- Ce e? - E moartă.
La naiba! Dumnezeule mare!
- Fiule, e moartă? - Cam.
Fugi de-aici!
De asta n-a răspuns la telefon.
E moartă de trei zile.
De asta au mâncat-o pisicile. Mi se face rău.
Nu ştiam că pisicile mănâncă oameni.
Nu cred că se dau în vânt, dar când nu mai au altceva în meniu...
Nu le poţi blama. Trei zile n-au avut ce mânca.
Sunt sigur că au considerat-o bufet cu mâncare chinezească.
Coreeană.
Ce bine ar prinde nişte mâncare coreeană...
Termină!
Scuze. Mă duc la bucătărie.
Îl sun pe Johnny, poate trimite pe cineva din zonă.
- Te simţi bine? - Da. A fost o femeie bună, Tommy.
- Mereu ziceai că e un coşmar. - Asta era înainte s-o mănânce pisicile.
- Mda... - Cu toţi banii pe care-i avea...
şi nu i-au folosit la nimic.
Doamne!
Auzi...
- Eşti bogat. - Da, sunt.
Nu, nu, nu. Eşti bogat. Putred de bogat.
- Câţi bani avea? - 56 de milioane.
Dumnezeule! Eşti bogat!
60 de milioane! Mă rog, am rotunjit suma, dar... uau!
- Suntem bogaţi. - Stai puţin, Tommy. Încetează!
Puţin respect pentru decedată.
- Lucrurile astea se pot face şi altcândva. - Ai dreptate, îmi pare rău.
- Teddy? Teddy! - Da.
Hai în camera cealaltă.
Uite...
Suntem bogaţi! Suntem bogaţi! Suntem putred de bogaţi!
Suntem bogaţi! Suntem bogaţi!
Da?
Bună, eu sunt. Eram prin zonă şi m-am gândit să-mi încerc norocul.
- Bună. - Eşti singură?
Normal, prostuţule. Vino sus!
Iubito, eşti gata?
- Avem rezervare la ora 7:30. - Da, sunt gata.
Ce faci?
Mă fac superbă pentru bărbatul meu.
- Şi te descurci de minune. - Da?
Da. Lasă-mă două secunde. Trebuie să mă uşurez.
- Şi de când... - Doar două secunde.
- Iubitule? - Da.
Un Mississippi, doi Mississippi...
Gata.
- Am nişte veşti. - Veşti?
Am vorbit iar cu F-Bomb.
A zis că mă va elibera de contract.
Dumnezeule, e fantastic! E minunat!
Stai puţin. Aşa uşor a fost?
Nu prea. Trebuie să-i dau bani ca să mă lase să plec.
- Cât? - Nu vrei să ştii.
Ştiu, dar spune-mi.
30.000 de dolari.
Te simţi bine?
Da, dar cred că... Mai bine mă aşez. Mă simt bine.
- Eşti sigur? - Da.
Iubito, trebuie să-ţi spun...
Rochia asta...
Mulţumesc, iubitule.
- Şi tu arăţi foarte bine. - Da, da.
Iubitule, nu vreau să te cicălesc, dar mănuşa de baseball a lui Connor...
Da, ştiu.. Ştiu.
- Ştiu că ai fost ocupat, voiam doar să-ţi reamintesc. - Îţi promit că mâine,
la prima oră, mă duc să-i iau mănuşa aia. - Ştiu că aşa vei face, scumpulte.
Connor a spus ceva foarte ciudat.
- Ce? - Mi-a zis că vrea să devină pompier.
- Când? - Azi. Dar nu a spus-o ca un copil.
Era foarte serios şi concentrat.
- Ce-a zis? - A zis că meseria asta e în sângele şi în ADN-ul lui.
Îţi vine să crezi?
Nu ştiu de unde le scoate.
Da... De unde scot copiii faze de-astea?
Ştii ce? E de la serialul ăla idiot, "Schimbul Trei".
Se transmite în reluare.
- Poftim, bea asta! - Nu, mulţumesc, scumpo, mă simt bine.
A fost doar un AVC de moment.
- 30.000? - Da.
Eu am 5.000 puşi deoparte, deci dacă reduc cheltuielile şi iau mai mulţi clienţi...
Nu. Nu mai vreau să aud de clienţi.
Te ajut eu cu chestia asta.
- Nu... - Ba da, te ajut.
Am nişte bani pe care i-am ascuns de nevastă-mea, ca să nu mi-i ia.
- Nu, Kenny... - Ba da, Danny. Banii ăia tot stau degeaba.
- Nu sunt utili nimănui. - Kenny, nu vreau banii tăi!
Asta e singura mea relaţie care nu implică bani.
Şi aşa aş vrea să rămână.
Uite, eu am aceşti bani, iar oferta rămâne valabilă.
Şi te iubesc pentru asta.
- Restaurantul a fost fantastic. - Da.
- Ar trebui să mergem în mod regulat. - N-am nimic împotrivă.
Mulţumesc
pentru o seară minunată.
Mă duc repede să văd ce fac copiii,
după care o să mă schimb în ceva mai confortabil.
Îmi place mult planul ăsta.
Da, Bobocule.
Am uitat să-ţi zic data trecută,
dar am găsit o cafenea super mişto pe lângă unde stau acum,
care are cafea cu caramel.
Parcă e Snickers la ceaşcă.
- Super! - Mă gândeam să aduc câteva şi la muncă.
Sau să aduc la meciul de hochei.
Băieţilor le-ar plăcea, nu?
Tom, nu cred că e o idee bună.
- De ce? - Uite de ce te sunasem...
Eu nu am aceeaşi părere.
- În legătură cu ce? - Dar echipa aşa vrea.
În primul rând Mungo şi Ryan, dar şi ceilalţi băieţi
nu vor să mai fii tu căpitanul echipei.
Consideră că te-ai înmuiat.
- Mai eşti? - Da.
Nu vor nici să joci.
Mungo şi Ryan au zis că dacă vii,
ei nu vor intra pe teren, în semn de protest.
I-au convins pe Turk Pollatta şi Wildman Iaco să vină ca antrenori.
Tipii ăştia nu sunt în toate minţile.
Ştii ce? Spune-le tâmpiţilor ăstora că nu doar o să vin,
dar o să şi tăbăcesc nişte funduri, bine?
- Stai, stai. Tom? - Ce e?
Şi aduci şi nişte cafea din aia cu gust de Snickers?
Ştii ce, tâmpitule?
Voi aduce cu mine doar forma mea maximă!
Scuze, trăim cumva la Paris?
Nu. Bună dimineaţa, iubitule. Micul dejun e aproape gata.
De ce nu m-ai trezit?
Pentru că la 4, când m-am trezit eu, tu erai incă treaz.
- M-am gândit că ţi-ar prinde bine să dormi mai mult. - Iar acum o să întârzii la muncă. Perfect!
Nu e nici o problemă, iubitule. Ia un pahar.
N-am timp de pahare. Asta ce e?
Suc de portocale.
Aşa. Şi ce scrie mai sus?
- "Natural". - În traducere liberă, cu pulpă.
- Urăsc pulpa, ai înţeles? - De când?
De când au început să o scoată.
- Dumnezeule! - Iubitule, îmi pare rău.
- Nu ştiam că ai o problemă cu pulpa. - Urăsc pulpa de orice tip.
Pulpa de portocală, afurisita aia de trupă britanică numită "Pulp",
filmul "Pulp Fiction", pe Quentin Tarrantino...
Ai văzut ce cap are? E cel mai mare cap din istoria capetelor.
Din profil, zici că e harta ţărmului New Jersey.
Filmul "Kill Bill"... o porcărie. Şi a mai făcut şi "Kill Bill 2"!
Ce-a fost în capul lui? Dumnezeule!
Tommy, sunt şi copiii aici.
Copii, când o să fiţi mari, să nu vă uitaţi la nici unul din filmele "Kill Bill".
Amândouă sunt varză. Am plecat.
Să ai o zi frumoasă, iubitule!
Auzi nişte trosnituri?
E de la ovarele mele care se usucă. Haide odată!
Bine, bine. Uite. Ce zici?
- Iar "sculă"? - Păi ce, nu poţi folosi un cuvânt de două ori?
Ba da, mai ales dacă are mai multe înţelesuri.
- Corect. - Ca de exemplu?
Dacă se ajunge la interviul cu 20 de întrebări, e o cu totul altă treabă.
Da, foarte amuzant.
Bună. Franco e aici?
- Da, eu sunt Franco. - Bună, ce faci?
- Mulţumesc că ai venit. Mă bucur să te văd. - Unde mergem diseară?
Nu m-am prea gândit, dar...
Intră, drăguţă, nu fi timidă.
Nu. Şefu', tu ziceai că civilii nu au voie aici. Nu sunt în siguranţă.
Regula nu se aplică pentru fetele drăguţe. Intră, scumpo.
Cum te numeşti?
Bună. Eu sunt Chrissy. Faceţi o treabă foarte bună.
E o onoare să vă cunosc. O onoare imensă.
Da, ai putea spune chiar enormă.
Eu sunt Laura. Mă bucur să te cunosc.
Bine ai venit. Ce faceţi diseară? Ieşiţi la un dans?
Da, poate mergem într-un club, ceva.
Orice vrei tu. Gata? După tine.
- Pa. - Pa.
- Ai grijă de tine. - Pa.
Gata, băieţi, ascultaţi la mine.
În atac: Davis, Jacobs, Callahan.
În apărare: O'Leary şi Reilly, tu îl înlocuieşti pe Gavin.
Ia te uită cine a venit... Dorothy Hamill.
La naiba!
Altcineva? Aşa mă gândeam şi eu.
- Alo? - Eşti tot la întâlnire?
Nu. Am încheiat-o mai devreme.
- Bine. Trebuie să vorbim. - Bine.
Pe el! Dă-i în freză! Ţine-l!
- Bună lovitură!
Tommy! Da!
- Trei goluri la rând. - E greşit să-ţi fie milă de copoi?
- Da, dar azi vom face o excepţie. - Ştiam eu că trebuia să pariem.
- Te crezi mare şi tare, Gavin, aşa-i? - Da.
Aha.
- Gata! Ieşi de pe teren.
- Şi-a revenit! - Gavin - penalizare 5 minute pentru încăierare.
La naiba.
- Bravo, Tom! Arată-le tu cine e şefu'. - Eu sunt şeful.
- Da! Aşa! - Dumnezeule!
- Ai dreptate! - Da, da, da.
Collins te-a făcut de râs pe teren.
- Cum poţi să-i zici aşa ceva? - M-a făcut de râs el pe mine?
- E foarte aprins, nu? - Da, în Zona Crepusculară.
- Cu cine naiba vorbeşte? - Habar n-am.
- Foarte bine, Tommy, foloseşte-ţi furia! - Mai taci!
- Ce-ai făcut cu ea în tot timpul ăsta? - Ştii foarte bine.
Tommy, nu fi muiere! Du-te şi fă-i praf pe toţi!
Haide, Tommy!
Du-te şi aranjează-l pe stundenţelul ăla.
Haide, haide!
- Iisuse, Marie şi Iosife! - Acum eşti mulţumit, dobitocule?
Uită-te la scor.
- Sper că au o ambulanţă pregătită. - Sun acum la Urgenţă.
Tommy, super treabă ai făcut!
Toate maşinile astea sunt ale copoilor. Hai să le facem praf.
Hai să le buşim! Haide, Tommy! Unde te duci?
Tommy, unde te duci?
Tommy! Unde te duci, frate?
Te-a luat frica? Nu poţi scăpa de mine!
Îmi aparţii! Încearcă să fugi
Salut, Tommy.
Unde te duci, dobitocule?
Dai bir cu fugiţii ca o muieruşcă!
Întoarce-te şi termină ce ai început!
Acum eşti cu noi. Haide, Tommy!
- Bună. - Tată...
Uite ce ţi-am adus.
- Dumenzeule! - Vezi mănuşa?
- Marfă! - Da.
- Bună, tati. - Bună, scumpo.
Connor a primit şi bicicletă şi mănuşă?
Da, dar ia uite ce ai primit tu.
Ia te uită
- Ei? - Mulţumesc, tati.
- Cu plăcere. - Ea a primit un Play Station?
Tu ai primit şi bicicletă, şi mănuşă.
- Ştii, când eram eu mic... - Da, ştiu.
Erau doar 4 canale la televizor.
- Corect. - Mulţumesc, tată.
Bine. Noapte bună.
- Mă pot juca şi eu la al ei, nu? - Pot să merg şi eu cu bicicleta lui?
Noapte bună.
- Bună. - Bună.
- Intră. - Ce faci?
- Care-i treaba? - Voiam să te întreb ceva.
i-ai spus cumva Laurei că mă simţeam sufocat?
Da, aşa cred. Da.
Şi că relaţia mea cu ea seamănă oarecum cu cea dintre Siegfried şi Roy?
Da. Era o metaforă.
Auzi, vrei nişte...