Alo?
Bună.
- Janet? - De unde ai numărul ăsta?
Johnny a făcut nişte cercetări.
Pot vorbi cu copiii?
Da. Sigur.
E tati.
- Bună, tati! - Bună, scumpo!
- Cum merge şcoala? - Mai vii să ne vizitezi?
Nu ştiu, scumpo. Te iubesc.
- Dă-mi-l te rog şi pe fratele tău. - Bine. Te iubesc.
- Mi-ai găsit casca de pompier? - Sigur, prietene.
Am lustruit-o.
- Mi-o poţi trimite? - Da. Sigur.
- Dă-mi-o înapoi pe mama, bine? - Bine.
- Mi-e dor de tine. - Şi mie.
Mamă...
- Da? - Unde e Colleen? E acolo?
E aici, doar că...
nu vrea să vorbească.
Aha. Ce ciudat.
Ce e aşa ciudat?
Bună, mamă, ce faci?
- Şase zile?? - Tommy...
A lipsit aproape o săptămână şi nu te-ai gândit să-l suni pe taică-su?
- Aveam de gând... - Ne vedem la tribunal, scârbă!
- Cum am părut? - Ca o momeală perfectă.
Mi-ai făcut rost de Viagra?
- Da, poftim. - Super.
- Furnizorul meu a putut face rost doar de varianta cu acţiune de durată. - Care din ele?
- La naiba, nu mai ţin minte. - E una pentru 1 zi şi una pentru 2 zile.
- La naiba. E posibil să fie aia pentu 2 zile. - Marfă! Mulţam, frate.
Auzi, ai văzut pe careva umblându-mi în dulap?
Nu. De ce?
Nu ştiu, dar îmi lipsesc nişte pastile.
N-am văzut. Sigur ţi-aş fi spus dacă vedeam.
Nu, nu... ştiu... Doar că...
Doar că ce?
- Ce-a fost asta? - Ce?
- Privirea aia. - Ce privire, Tommy?
Nu pot să cred că te-ai putea gândi că eu...
- Tommy, Ã®ntrebam doar... - Cum te-ai putut gÃ¢ndi...
- Nu mÄƒ gÃ¢ndesc. - Åžtiu ce gÃ¢ndeÅŸti.
Nici nu vreau să mă gândesc.
Tom...
La naiba.
Afurisita!
- Ţi-a scăpat ceva, Gavin? - Salut, Şefu'.
Nu ştiam că eşti aici. Scuze de deranj.
- Ce pastilă e aia? - Pentru răceală şi alergii.
- Îmi curge nasul. - Răceală şi alergii?
- Da. - Mie nu mi s-a părut.
E mare... Ca să ţină toată ziua.
Dă-o încoace, să o văd, Gavin. Gavin, treci înapoi!
Subtitrare: www.tvsubtitles.net
Traducere şi adaptare: Pisicella
OPERAŢIUNEA DE SALVARE Sezon 2, Episod 5
Poate nu ar trebui să facem asta.
- Apucă-mă de fund! - Bine!
- Apucă-mă de fund, scârbă! - Bine... Poate am putea fi mai discreţi.
Nu mă pot abţine, Tommy.
Tu şi Maria Magdalena... Ştiam eu!
- Îţi pot explica. - Exact ca Iuda.
- Alt coşmar? - Da.
- Tată? - Bună.
Unde te duci?
- La şcoală. - Ce şcoală?
La aia veche.Trec pe acolo, îi aştept pe prietenii mei,
şi apoi mergem toţi acasă la Jen.
Stau la ea următoarele 2 nopţi. Bine?
Stai puţin! Dacă aş fi avut ceva
planificat pentru amândoi?
- Ce anume? - Păi mi-am planificat să...
facem nişte... planuri... pentru chestii...
pe care le-am putea face împreună. - Pa pa!
Stai! Nu poţi pleca aşa, fără să-mi ceri voie.
Arăţi de parcă te duci la un concurs de tricouri ude.
Parcă eşti mama.
Ştii ce? Întoarce-te şi îmbracă-te cu ceva decent. Acum!
Ştii, aş putea să-mi iau lucrurile şi să dispar iar.
Cum ţi s-ar părea, tati?
Sigur te-ar ajuta în instanţă împotriva mamei, nu?
- Bună, scumpo! - Ce surpriză plăcută!
- Ce face asistenta mea medicală preferată? - Va face mai bine când te va vedea.
Da? De asta te-am sunat.
Vrei să ne întâlnim diseară? Luăm cina şi apoi ne facem de cap...
- Cred că m-aş putea lipsi de cină.. - Ce fată rea!
Auzi, fă-mi te rog un serviciu. Mai adu-mi nişte cutii de Vicodin.
Abia ţi-am dat 2 cutii.
Da, dar pe una am pierdut-o.
Mi-a luat-o cineva.
Eşti sigur că nu ai consumat-o?
Frank, eu ţi le dau pentru durere, nu ca devii dependent.
Nu sunt dependent de nimic, decât de fundul tău.
Asemenea.
La ora 7 e bine?
Da, e super. Şi îmi aduci şi un "cadou", da?
Chiar mai multe!
- Pa, scumpo. - Cu cine vorbeşti?
Cu Keela. Învaţă să folosească telefonul. E drăguţ.
Sunt convinsă.
Ascultă, nu sunt vreo obsedată geloasă,
dar dacă mă faci să devin aşa,
îţi promit că pentru tine voi fi o obsedată geloasă...
pentru tot restul vieţii tale.
- Alo, aici Mick. - Sunteţi Părintele Michael Gavin?
- Da. Cine sunteţi? - Şef Ron Perolli, Brigada de Pompieri NY.
- Răspund de vărul dvs, Tom Gavin. - Care-i treaba, Şefu'?
- Deci ai uitat-o pe grăsană? - Complet.
- Da? Care-i treaba cu tipa nou...cum o cheamă? - Allison.
- Pot să-ţi spun ceva? - Sigur.
- În legătură cu Allison... - Da, spune.
- E gigantică. - Ba nu, e înaltă.
Nu. Shaquille O'Neal e înalt. Yo-yo Ming e înalt.
- "Yao" Ming. - Yo.
- "Yao". - Nu, doar te salutam.
- Gagica ta e gigantică. - Ce, s-a împăcat cu grăsana?
- Nu, acum se întâlneşte cu o veter.... - Unde a luptat?
- Nu veterană, ci medic veterinar. - Şi e grasă?
- Înaltă. - Cât de înaltă?
Nu prea înaltă... 1.88 - 1.90.
Să înţeleg că acum ai trecut numai pe gagici din Cartea Recordurilor?
Cele mai grase şi cele mai înalte? Ce urmează, una cu 3 sâni?
Ce super ar fi, nu? Eu m-am întâlnit cândva cu una cu 3 sfârcuri.
Adică aşa credeam eu, dar de fapt era un furuncul.
În fine, un sân în plus ar fi super.
- Bine, e înaltă, şi ce dacă? - Ce te atrage?
La început a fost mai ciudat, dar apoi m-am gândit că...
e plăcut să nu fie nevoie să...
- Nu prea ştiu cum să explic. - Hai, încearcă.
- O să sune bizar. - Haide, spune!
De obicei bărbatul e cel înalt.
Eşti mai mare. Eşti responsabil.
Dar cu Allison...
E plăcut să nu fie nevoie să fiu eu bărbatul mereu.
Nu m-am exprimat cum voiam.
- Adică îţi place să fii tu femeia? - Nu!
- Cred că asta ai spus. - Ciudatule!
Nu, nu asta am vrut să zic. Frank, tu ai înţeles, nu?
Mă uimeşti, Mike.
Numai tu puteai transforma o relaţie cu o femie într-o experienţă gay.
Ţine-o tot aşa, prietene!
- Ce s-a întâmplat? - Nimic.
- Am pierdut ceva? - Nu.
- Alo? - Salut. Eu sunt.
Ieşi de aici. Care-i treaba?
- M-a sunat şeful tău Perolli. - Ce?!?
Vrea să-l ţin la curent, să fie sigur că nu mai bei.
Dumnezeule! Tâmpitul ăsta abia aşteaptă să scape de mine.
Te pândeşte să o dai în bară, Tom.
Iar dacă a avut tupeu să mă sune pe mine,
sigur a pus pe unii să te urmărească,
şi să-i dea raportul.
Da, corect. Aşa o fi.
Nu m-ar mira să fi pus pe careva să te urmărească dacă mergi la întruniri.
- Fir-ar... - Da, fir-ar...
Aşa că te sfătuiesc să mergem cât mai des posibil.
- Da, da... Sigur l-aş putea păcăli aşa. - Mda...
Ai nevoie de ajutor?
Speram că ne putem purta ca doi adulţi.
Nu am vrut să-ţi fac plângere, Lou.
Dar te-am rugat să-ţi ceri scuze... De două ori!
Nu mi-e frică de tine, Lou.
Cred că ar trebui să laşi sistemul judiciar să-şi facă treaba.
Nu e nici o sfârâială. Doar l-ai auzit pe vărul Eddie.
Vor fi de partea mamei.
Mă vor usca de bani, şi tot ea va rămâne cu copiii.
- Nu... Las-o baltă. - Ai mai multe şanse cu un copil fugar,
şi dovada că mama nu a anunţat tatăl,
decât dacă îi răpeşti pe ceilalţi doi.
- E o nebunie, Tommy. - O să zic că au fugit şi eu de la ea.
Şi ce se va întâmpla când vor depune mărturie?
Ai fi uimit ce pot face nişte biciclete noi
şi un congelator plin de îngheţată.
Nu mă implic în aşa ceva, de fapt nici nu am fost azi aici.
Scuzaţi-mă, îl caut pe Tommy Gavin.
- Eu sunt. - Liam Murphy. Am mai venit o dată zilele trecute.
A, da, mi-au zis băieţii.
- Nu vreau să vă întrerup... - Chiar mă rugam să ne întrerupă cineva.
Eu sunt Johnny Gavin, fratele lui. E crucea pe care o port. Scuze.
- Atunci înseamnă că vreau să vorbesc şi cu tine. - Despre ce?
Nu ştiu cum s-o spun...
Nu vreau să vă supăr sau să vă jenez,
dar...
se pare că sunteţi fraţii mei.
Adică fraţi întru Hristos? Noi nu mai mergem de mult la biserică.
- De mult tare. - Da. Aşa că...
Nu. Fratele vostru. Fratele vitreg, cred.
Uitaţi...
Avem acelaşi tată: Michael Gavin.
Ce-i asta? E un din ăla.. cum îi zice...
- Trucaj? - Da, trucaj.
Chiar m-ai păcălit pentru o clipă. Cine a pus asta la cale? Lou? Jerry?
Cred că sutana de preot e puţn exagerată, dar...
Ideea e că tatăl vostru a avut o aventură cu mama mea.
Şi a durat peste 30 de ani.
Chiar am o poză cu ei amândoi.
Pe toţi sfinţii! E tata!
Ce dobitoc!
Ticălosul! Scuze pentu limbaj, Părinte.
Nu face nimic. Dacă tot aţi început, puteţi adăuga şi "nenorocit".
Bun venit în familie...
Părinte...
Preot, carevasăzică... Ştii, habar n-am avut.
Ce ciudat... Nici noi!
Ţi-ai pierdut minţile? Mama ştia?
Dacă ar fi ştiut, n-am mai fi purtat conversaţia asta,
pentru că aş fi zăcut mort prin vreun râu, cu boaşele îndesate pe gât.
- Auzi la el... - Tipul ăsta e cam de vârsta mea, nu?
Foarte apropiat, în orice caz. Cât timp a durat relaţia cu gagica asta?
Cam vreo... 36 de ani.
Ce?!?
- Ai avut o aventură timp de 36 de ani? - Ce pot să zic?
- Când e vorba de adulter, sunt bărbatul unei singure femei. - Încă te mai vezi cu ea?
A, nu, nu! S-a terminat de vreo 10 ani.
- Ce s-a întâmplat? - Prea se ţinea de capul meu, şi nu-mi place.
Şi am avut o înţelegere bine stabilită.
Ne vedeam o dată - de două ori pe lună,
îi dădeam nişte bani... - Stai aşa puţin.
Adică toţi anii ăia când ne chinuiam...
când nu mergeam în vacanţe cu familia,
anul ăla când mi-ai dat sania aia amărâtă de Crăciun...
în timpul ăla tu întreţineai o altă familie?
- Ascultă... - Te referi la sania aia cu frâne super?
- Frânele alea afurisite nu mergeau niciodată. - Stai puţin. Mi-ai zis că e sania mea,
şi că el a fost obraznic, iar Moşul i-a adus un cărbune,
iar eu trebuia să-l las şi pe el să se joace şi să mă prefac că e a lui.
Fiţi mulţumiţi cu ce aţi avut...
Când eram copil, de un Crăciun,
surorile mele au primit câte o cutie de tampoane,
şi au fost fericite că au primit... - Nu începe iar povestea cu tampoanele.
La început, se potriveau, dar cu timpul...
- Bla, bla bla... - E adevărat, fir-ar să fie!
Nu interesează pe nimeni.
A fost de mult.
Uitaţi...
Nu vreau să afle doamna Ng,
fiindcă deja conisderă că am destui copii.
- Deci ştie numai despre mama. - Da... Mama... Nu contează că se răsuceşte în groapă.
Probabil a şi ieşit de acolo şi deja e pe drum încoace.
Dumnezeule, tată! De ce ?
Ia să vedem ce explicaţie amărâtă
şi dubioasă ai de data asta.
Aveam nevoie de sex.
- O, Doamne! - Mama voastră crescuse
într-o familie romano-catolică foarte strictă.
Sexul servea doar la procreere.
Pentru mine era mai uşor să găsesc altă gagică.
- Asta-i tot? - Da.
- Mai ai să ne spui şi altceva? - Nu. Doar preotul.
Super! Slavă Domnului! Hai să mergem, Tommy.
Sigur!
- Are o soră. - Ce?
O "soră" în sensul de "măicuţă"?
Nu, nu, nu.
Când am văzut-o eu ultima oară, lucra la "Dairy Queen".
Parcă şi surorile noastre au lucrat la un moment dat într-un fast food.
- Se pare că e genetic. - Nu mă urâţi, băieţi.
Eram tânăr şi slab de îngeri, iar fata asta...
mama celor doi copii...
avea un fund în care putea vedea viitorul.
Gata. Am plecat. Minunat!
Nu te-ai gândit să-i bagi capul suficient de adânc...
să afli că Red Sox îi vor bate pe Yankees 4 ani la rând, aşa-i?
- Nu. - Aşa mă gândeam şi eu.
Aş fi făcut o groază de bani dacă m-aş fi gândit.
- Am ajuns. - Unde?
Pregăteşte-te să-ţi clăteşti ochii.
Auzi, dacă sunt tot vrăjelile tale obişnuite...
Vino încoace!
Ia mâinile de pe mine. Îmi poţi spune să vin, fără să pui mâinile.
Priveşte şi te minunează!
Măiculiţă!
Mie-mi spui?!
Ce părere ai?
Vreau neapărat să mă întâlnesc cu agentul tău.
Jeannie?
Eu sunt.
Iubito?
Jeannie.
Da, ştiu...
- Dumnezeule! - Bud, ce cauţi aici?
- Cine-i tipul ăsta? - E fratele meu, Bud.
- Puţină intimitate! - E nevastă-mea, nenorocitule!
- Nu mi-a zis că e măritată. - Nu, nu! Opreşte-te! Nu!
Nu-l răni! Nu!
N-am ştiut!
- Lasă-l în pace! - N-am ştiut!
Ticălosule!
Dacă te mai prind lângă nevastă-mea, te omor!
Fir-ar să fie, Jeannie!
Fir-ar să fie!.
S-a purtat frumos cu mine.
Mi-a zis că sunt drăguţă.
Nu strica lucrurile, Bud.
Hai în dormitor!
Doarme fiică-mea acolo.
- Aşteptai pe cineva? - Nu, nu, nu.
Probabil e vreun curier
care a greşit apartamentul.
O clipă.
- Da. - Eu sunt. Pot să urc?
Bună. Ce faci?
Eram la cumpărături şi am luat nişte unt de arahide natural de care-i place lui Keela.
- Deschide! - Bine, cobor acum.
Ce?
E sora mea, Consuelo.
Bună, scumpo.
- Ce surpriză plăcuta! - Da, chiar arăţi surprins.
Da... Ştii, cred că pe Keela o paşte o răceală,
şi m-am gândit că dacă ne îmbolnăvim şi noi doi, va părea suspect.
Aşa tare ce nu merge treaba asta...
- La revedere! - Laura! Laura! Ce...
- Ce s-a întâmplat? - Categoric e cineva la tine, aşa-i?
Nu-mi dai drumul la uşă, după care vii tu până aici.
- Nu, nu, nu. Ţi-am spus că... - Frate, le ai cu sexul, dar nu cu minţitul.
Aşa că ia-ţi untul de arahide
şi întinde-l pe cine e sus la tine,
şi să aveţi o seară minunată!
Laura! Ascultă!
Scumpo, ce avem noi doi...
nu am mai avut niciodată cu nimeni.
Înţelegi? Nu zic că e dragoste...
Normal că nu. Dar ar putea deveni.
Şi vreau să devină. Serios.
Dar vreau să fiu pregătit, înţelegi?
Vreau să vină de la sine.
Da, poate că e nevoie să-mi fac puţină ordine în viaţă,
dar îţi jur că nu mai e nimeni sus în afară de mine şi fiică-mea.
Fără încredere, nu avem nimic.
Dacă tot nu mă crezi şi consideri că te mint,
sau că ascund vreo gagică,
poftim... n-ai decât!
Ce e?
Eşti important pentru mine,
şi nu mi-am planificat asta,
iar acum, că se întâmplă, mă sperie,
mă face geloasă şi idioată.
Trebuie să plec.
Ne vedem mâine, bine?
Bună. Aţi sunat la Peter şi Stephen.
Lăsaţi un mesaj să vă sunăm noi. Mulţumim.
Salut, Pete.
Sunt tatăl tău.
Mama ta...
Aveam de gând să spun că se simte mai bine, dar...
Se simte rău. Foarte rău.
Ştiu că noi doi nu ne-am prea înţels.
În mare parte, e vina mea.
Dar...
am nevoie să vii acasă.
Am nevoie de ajutorul tău, puştiule.
Eu nu mai fac faţă.
Te rog.
Sună-mă! Te rog!
Da, clar, aşa trebuie procedat.
- O să-mi răpesc proprii copii. - Nu aud ce spui, Tommy.
Mai ales după ultimele evenimente.
Ştii, văd că mişti buzele, dar nu aud nici un sunet.
Gândeşte-te cum m-aş simţi dacă nu aş face-o.
Ştii? Gândeşte-te la sania aia afurisită.
Gata. Ştii ceva? Eu am plecat.
- Eşti un dobitoc. La revedere! - Ce e?
Ştii, Tommy, înainte să faci ceva...
- nu că aş şti ce ai de gând să faci -
trebuie să faci ceva în premieră absolută: să gândeşti!
Abia ce-am aflat că tatăl nostru
a avut o aventură extraconjugală mai bine de 30 de ani,
iar acum avem un frate preot şi o soră care a lucrat la "Diary Queen",
ambii pe undeva prin acest oraş.
Iar acum tatăl nostru
locuieşte pe Park Avenue, şi i-o trage bunicii lui Yoko Ono.
Ca să nu mai vorbim de faptul că tu i-o tragi nevestei vărului tău mort.
Asta e familia noastră de nebuni.
Chiar vrei să-ţi aduci copiii înapoi în mocirla asta?
Asta vrei?
Judecă!
Mamă...!!!
Sunt aşa supărată! Nici nu e apartamentul meu.
Prietena mea e plecată şi l-a lăsat în grija mea. Mă va omorî.
Se mai întâmplă şi accidente. Măcar nu sunt pagube prea mari,
în afară de mirosul de fum. - SUnteţi atât de drăguţi! Mulţumesc!
- Eu sunt Heather. - Eu sunt Sean, iar el e Franco.
Încântată. Ce puternici sunteţi amândoi!
Merg mult la sală.
Da, şi eu. Mult!
Atât de mult încât nu-mi mai rămâne timp pentru nimic.
Domnişoară, obişnuiţi să aprindeţi lumânări în timpul zilei?
Da. Sunt budistă. Sau măcar încerc să devin.
S-a aprins perdeaua de deasupra chiuvetei şi m-am panicat.
O budistă panicată... Nu întâlneşti pe toate drumurile.
Franco, sunteţi gata să strângeţi furtunul?
Da. Garrity, începe tu să strângi.
- De nu te apuci tu? - De ce tu nu?
Eu sunt ocupat. O alin pe Heather.
Ce drăguţ...
- O pot alina eu. - Da, ştiu, dar e...
- Frank, te cheamă Laura sus. - Da? De ce?
Nu ştiu. Se uita pe fereastră,
- şi mi-a spus să-ţi transmit să urci la ea. - Care fereastră?
- Cea de acolo. - Aha.
Mă duc să încep să strâng. Pe curând.
Ce curajoşi sunteţi!
- Nu ştiu cum să vă mulţumesc. - Nu e nevoie! Dar lasă-mă o clipă, că sigur îmi vine o idee.
Când a apărut panoul ăla acolo?
Tu la ce te uiţi? E numai pentru doamne. Fă paşi, fraiere!
Sărut mânuşiţele!
Ăla chiar eşti tu?
Da.
În realitate pari mult mai mic.
Am fost la sală.
Bună. Mă numesc Fred şi sunt alcoolic.
- Bună, Fred! - Aseară eram cu fratele meu,
aveam chef să bem ceva, dar ne-am abţinut şi am luat o cafea,
şi...
Mă rog... bla bla bla... Pe scurt:
Nu am băut şi...
Toate pas cu pas. V-am pupat!
- Mulţumim, Fred. - Vezi vreo figură suspectă?
- Toată camera asta. - Pe bune?
- Scuză-mă, Fred. - Bună.
Te-am văzut la o întrunire. Credeam că eşti Tommy, pompierul,
iar tu ai zis că eşti Bob, instalatorul.
- Eşti instalator? - Nu. Nu, e...
Ăla e fratele meu geamăn. Dependenţa e genetică.
E şi preot şi instalator.
Bună, Paul!
- Eu sunt cu neurochirugia. - Eşti neuochirurg?
Da. Hai să facem schimb de locuri.
- Alo? - Stau aici de vreo 15 minute.
- E ceva normal? - Da. E o nimica toată.
- Eşti bine? - Da. Mi-am prins degetul în uşă. Mă omoară.
- Ce fac după ce intru? - Fii tu însuţi.
O, Dumnezeule! Trebuie să închid.
Dl. Quinn vă poate primi.
Ce mult mă bucur să vă văd,
domnule Quinn!
Sunt prieten vechi cu Teddy.
E fratele meu, deci e normal, nu?
- Iar el... - Mulţumesc.
- Nu, eu vă mulţumesc. Aşa cum spuneam... - Nu, nu, nu. Eu vă mulţumesc!
_ Domnule, veniţi cu mine. - Stai puţin. Eu...
A fost incredibil!
Sunt convinsă.
Nu. Eşti cea mai bună... din toate timpurile! Vorbesc serios.
- Ştiu. - Vrei să bem o cafea?
Nu. Face 100 de dolari.
Poftim?
100 de dolari. Acum!
Sigur. Sigur.
Nu ţi-am reţinut numele, scumpo.
Frank.
Deci nici o figură suspectă în toată mulţimea aia?
Ai vorbit doar vreo 12 secunde.
Abia am avut timp să mă uit la pantofii tipului din faţa mea.
Să fim serioşi, Tom! Ce faci aici?
- Cum adică? - Nu e vorba de numărul întrunirilor,
- ...ci de mesaj. - Ştiu.
- Ştii? - Da.
- Şi care-i mesajul? - Mesajul?
- Da. - Mesajul e... să nu beau.
- Şi? - Şi nu beau.
Da, pentru că ţi-e teamă să nu-ţi pierzi locul
la o secţie foarte activă, cu vechii colegi.
Pentru că ştii că Janet va folosi băutura împotriva ta în instanţă.
Dar după aceea? Anul viitor? Şi următorul?
Ce se întâmplă când rămâi fără motive să vii?
Sau când rămâi fără pseudonime, pentru numele lui Dumnezeu?
Ce faci atunci?
Pas cu pas, frate!
Super!
Mai vorbim!
Vrăjeală! Cum poate să spună că nu e interesat,
când m-a văzut doar 2 secunde?
Aşa merg lucrurile. Mi-a zis că nu l-ai impresionat.
Acceptă şi mergi mai departe.
Ce a spus mai exact?
A zis că eşti prea bătrân şi gras.
Ştii, mă simt tare prost. Sincer.
Nu eşti singurul. Ieri mi-a făcut una sex oral.
Eu credeam că e datorită panoului,
şi când colo, era prostituată. Mi-a cerut bani.
Şi ca să pună capac, cred că era tip.
Un tip arătos tare.
Salut!
Mă bucur că ai putut veni.
- Salut. - Salut.
- Cât timp poţi sta? - Aveam nişte zile de concediu.
Vreo două săptămâni. Şeful meu e de treabă.
Bine. Super. Eu trebuie s-o întind.
- Lucrez şi la noapte. - Cum se simte?
E posibil să te sperii.
Stările ei oscilează.
E mai bine în prima jumătate a zilei.
Acum doarme, dar...
nu ştii niciodată la ce să te aştepţi, înţelegi?
Aşa rău e? De ce nu mi-ai spus până acum?
- Puteai să mă suni. - Am fost prins în toate astea, fir-ar să fie.
Nu-ţi imagina că aveam timp de taclale.
Ba se plimbă aiurea, ba se rătăceşte, ba uită aragazul pornit.
- Îmi pare rău. - Da.
Se va trezi în curând.
Vorbim mâine şi vedem cum facem, bine?
- Bine. - Peter!
Ce surpriză minunată!
- Ce cauţi acasă? - Am nişte zile libere.
M-am gândit să vin pe aici, să-mi văd mama tânără şi frumoasă.
Ce bine îmi pare!
Bud, vezi?
A venit Peter.
Nu sunt Bud. Sunt Jerry.
Sunt soţul tău de 31 de ani.
Pe ăsta îl vezi din ani în Paşti,
şi îţi aminteşti pe loc de numele lui.
Eu sunt aici tot timpul!!
Nu mai contează.
- Salut, Şefu', ce faci? - Fred...
- Ce-ai zis?
Mi-ai spus Fred?
Nu.
De ce aş face-o?
Nu ştiu.
Poate eşti într-o dungă.
Gavin... Ai început să auzi voci.
Poate iei prea multe pastile din alea "pentru răceală şi alergii".
Nu cred.
- Le-ai terminat? - Nu.
Cam aproape, Jerry.
Ce faci?
Mai bine ca niciodată.
Deci când spui că nu te deranjează să nu fii tu bărbatul...
- Nu asta am spus. - Îmi pare rău, Bobocule. Am citat exact.
Deci când eşti cu această femeie gargantuană...
această amazoană, această creastă cu sâni...
şi închizi ochii - fie că vrei tu, fie că ameţeşti -
îţi imaginezi că ea e cea care deţine controlul?
Nu răspunsul ăsta îl aşteptam.
- Eu cred că îi place ca ea să fie bărbatul. - Da.
Ba nu. Nu. Nu chiar... În fine, e greu de explicat.
Dumnezeule! E mai rău decât credeam!
- Bună, fetelor. Care-i treaba? - E posibil ca Mike să fie gay.
Nu e încă oficial. E "oarecum gay".
- Cred că o cunosc pe noua ta iubită. - Nu e iubita mea, Lou.
Ba da. Sunt convins că am cunoscut-o undeva.
- Poate în vis? - Puştiule, visele mele sunt ocupate de Candace Bergen,
un scaun cu rotile din ciocolată şi gemenele Olsen.
Şi eu am avut acelaşi vis, dar cu Carly Simon
şi o dacă mare, plină cu unt de arahide cu bucăţi crocante.
- De ce cu bucăţi? - E mai bună tracţiunea.
- Îi cunosc figura. - Cui?
Îmi cer scuze, băieţi. Şeful Reilly e aici?
Da, eu sunt. Cu ce te pot ajuta?
Sunt Bob Kent de la Centru. Aş vrea să-ţi aduni echipa,
să vă urcaţi în maşină şi să vă prezentaţi imediat la centru.
Garnizoana e închisă pentru restul zilei.
Ce naiba se întâmplă? Ce tot spui?
A fost depusă o plângere împotriva unui membru din această unitate.
Persoana respectivă a ales să participe la seminarul de sensibilitate.
- Am ales pentru mine, nu pentru toţi. - Nu aşa merg lucrurile.
Haideţi.
Băieţi, ascultaţi.
Linişte! Ascultaţi! Domnilor... şi doamnă...
Durează doar 8 ore,
şi vă garantez că e mai tare chiar şi comparativ cu riscul de a muri într-un incendiu.
La ce diferenţă.. nu vă pot spune. Don...
Merci, Bob.
Salut, băieţi. Sunt Don Kleinman.
- Ştiu că nimeni nu vrea să se afle aici. - Având în vedere că zona de care răspundem
va avea un echipaj în minus următoarele 8 ore... - Da, nu suntem prea fericiţi.
Vă înţeleg.
Dacă e să fiţi sinceri, câţi dintre voi
ar spune că se simt prejudiciaţi? Mâna sus.
De obicei asta e reacţia.
Nimeni nu recunoaşte că ar fi prejudiciat.
Toţi credem... Ia uite, avem o mână ridicată.
- Te simţi prejudiciat? - Da.
- De către? - Păi să vedem...
Chevy Neons care costă 12 miare, dar vopseaua face 8 miare,
plus 9 spanioloi care fumează iarbă înăuntru.
Stai puţin. Termenul "spanioloi"...
- Nu-i nimic. Eu sunt "spanioloi". - Da, dar nu asta era...
Gălbejitele nebune care habar n-au să conducă,
dar stau cu mobilele lipite de urechi
şi conduc cu 100 km/h prin centru. Am dreptate?
Plus gălbejite nebune pe biciclete, cu 5 kile de mâncare chinezească legată de ghidon...
Termenul "gălbejit" e un exemplu de termen-problemă.
Dacă aş fi un gălbejit, aş prefera să mi se spună "gălbejit" decât "Jin-Lei".
Staţi puţin. Ascultaţi-mă, vă rog.
Persoanelor de etnie chineză nu le-ar plăcea să fie numiţi "Jin-Lei" sau "gălbejiţi"...
- ...sau "faţă de tigaie", "ochi mijiţi"... - Uite, aici e altă problemă.
Noi, poroticanii suntem dezavantajaţi chiar şi la porecle rasiste.
Pentru gălbejiţi există vreo 4 porecle etnice, dar pentru noi, doar una: "spanioloi". Atât.
Irlandezii au "trifoi", "irlandezoi", "machitori"...
- Italienii au "macaronari", "broscari", "măslinari"... - Da! "Rozători de spaghetti"...
Asta s-a demodat de când s-a însurat Sinatra prima oară.
- "Boaşă unsuroasă"? - Bravo. Uite, sunt patru.
Corect. La fel şi cu evreii.
- "Jidan", "puţă belită", "scârţar"...
Ei poftim! Ca să nu mai vorbim de negri...
- "Negrotei", "cioară", "maimuţă".... - "Magraon".
- "Negrilică"... - "Păcurică"...
- Merge la infinit. E complet nedrept. - Da!
Ce-i?
Am un fim pe care aş vrea să-l vedeţi.
Să sperăm că... vă va da de gândit.
Salut, ce faci?
Ai văzut marele meci de aseară?
Nu. Ai presupus că mă pasionează sportul pentru că sunt de culoare.
Eu am fost la teatru aseară.
Stai, că nu...
Reţineţi: e nevoie de sensibilitate în relaţia cu ceilalţi,
mai ales cu persoane de altă etnie,
şi persoane de sex opus.
În concluzie: nu procedaţi ca amicul nostru!
Voi ăştia aveţi cele mai bune produse.
Cum adică "voi ăştia"?
Abordaţi-i pe ceilalţi cu sensibilitatea
cu care doriţi să fiţi trataţi şi voi!
Veţi avea o atmosferă mai plăcută la serviciu, şi o lume mai bună pentru noi toţi.
Aşa... Ce am învăţat din asta? Vreo idee?
- Da. - Numai albii pot fi rasişti?
- Nu asta era ideea filmuleţului. - Păi e cam evident.
Unde sunt negrii care le spun albilor "decoloraţi"?
Unde sunt mexicanii care îi fac de 2 parale pe portoricani?
Unde sunt chinezii care fac mişto de japonezi,
şi îi urăsc pe coreeni, pe...
- Staţi puţin, staţi aşa.. - Nu! Asta-i vrăjeală!
Ne aflăm aici doar pentru că unul dintre noi a jignit pe cineva.
I-a zis "muiere". Asta aşa, ca să fie totul limpede.
Seminarul ăsta e doar ca să se pună şefii la adăpost.
Doar la asta foloseşte, ştii?
Dacă de exemplu vreo femeie portoricană sau vreun chinez gras
intentează proces Brigăzii de Pompieri NY,
sau dacă - ferească Dumnezeu - mai apare vreo femeie pompier nervoasă
care crede că poate avea câştig de cauză,
Departamentul vine şi zice "Nu, nu, nu. Nu pot fi pedepsiţi,
pentru că au urmat rahatul ăsta de seminar de sensibilitate".
Să-ţi spun ceva: când o fi să intru într-o clădire în flăcări,
şi voi refuza să salvez pe cineva dintr-o altă rasă,
abia atunci să-mi mai târăşti aici fundul irlandez, supărat, nebăut şi rozaliu!
Ai înţeles? Ies la o ţigară.
10 minute pauză.
- Acum eşti fericită? - De parcă e vina mea!
Nu eu mi-am pierdut controlul
şi nu pe mine m-a luat gura pe dinainte!
Chiar nu înţelegi, aşa-i?
Am înţeles: mă urăşti.
Nu asta vreau să spun.
Persoana asta cu care vorbeşti acum... Nu ştiu cine e tipul ăsta.
Adică normal că ştiu că sunt eu, dar...
Cine sunt eu?
N-am nici cea mai vagă idee.
Eram însurat. Credeam că vom fi împreună până voi muri într-un incendiu,
sau mă va băga ea în pământ
cu trăncăneala aiurea,
cu care oamenii normali nu-şi pierd vremea.
Reclame...
Ce a mâncat în ziua respectivă...
Puterea vindecătoare a unor culori comparativ cu altele...
Acum nu mai am nevastă. Pe cuvânt, e ca şi cum...
Parcă viaţa mea a deraiat pur şi simplu de pe şine,
iar acum merg pe şinele altuiva,
trăind viaţa altcuiva.
Ştii, tu... Majoritatea clovnilor ăstora...
Voi sunteţi mai tineri. Aveţi oportunităţi.
Puteţi alege.
Dacă ar fi să nu-ţi mai placă meseria asta,
te poţi mărita...
Faci prăjituri...
Deschizi un magazin de haine...
Eu nu am un magazin de haine.
Nu am viitor.
Asta e tot ce am.
E tot ce sunt.
Nu mă pune să schimb
modul în care o fac, Laura.
Încă o schimbare...
şi cred că voi claca.
Voi considera că tocmai ţi-ai cerut scuze.
Mi-aş dori din toată inima să nu.
La naiba!
Fir-ar să fie!
- Salut. - Salut.
Ascultă... Îmi place de tine.
- Cred că ar trebui să-ţi asculţi instinctul. - Ce vrei să spui?
Du-te şi ia-ţi copiii, pentru că ei sunt cel mai important lucru.
Eu n-am avut niciodată copii
pentru că soţul meu era prea... ocupat.
Îţi poţi imagina?
De când îl cunosc, n-a avut nici o slujbă,
dar era prea ocupat să facă copii.
- Deci voi doi sunteţi căsătoriţi? - Drept comun.
Trăim împreună de 2.000 de ani.
Normal, Maică-sa nu e de acord.
Dacă te iei după Ea, cică e încă virgină.
La naiba! Trebuie să plec.
Îţi iubeşti soţia?
Da. Cred că da. Da.
- Ea te iubeşte? - Nu ştiu.
Viaţa e prea scurtă, Tommy.
Sheila nu te iubeşte,
dar adoră să fie cu tine.
Deocamdată, n-ai ceva mai bun.
Fă-o fericită.
Fă-te şi pe tine fericit.
- Pe curând. - Pa.
Dumnezeule!
Fir-ar să fie! Ce mama naibii?! A sărit inima din mine!
Voiam doar să-ţi fac o surpriză.
Ai reuşit.
N-am nevoie de băutură în seara asta, iubito.
- Damien e... - Ştiu.
L-am dus la un prieten acasă şi rămâne acolo peste noapte.
Am verificat şi m-am asigurat că şi-a făcut temele.
I-am dat şi 40 de dolari bani de buzunar, aşa că...
În seara asta eşti numai a mea.
Da, mai fă o dată!
- Ce-i??? - Legea frecării, Tommy. Ai auzit de aşa ceva?
Ce se întâmplă?
Îmi pare rău. Credeam că te simţi bine.
Te-ai drogat?
Da. Ce...
Cu ce să mă droghez?
Ai luat pastile din alea, pentru sculă, aşa-i?
Ce pastile pentru sculă? Asta-i...
Săptămâna trecută încercai să-mi bagi vodcă pe gât,
iar acum am venit încoace,
am o erecţie naturală gigantică, special pentru tine, şi tot nu e bine.
Chiar nu ai luat nimic?
Nu.
Haide, vino înapoi!
- Nu, nu, nu... Dar... - Ce?
Au trecut vreo 2 ore.
Ascultă. Ce-ar fi...
să aduci restul sacoşelor din maşină...
Iar când te întorci...
vei primi...
cel mai tare sex oral din viaţa ta.
Bine.
Dar să ştii, e posibil să fie de lungă durată.
Mai vedem noi.
- Alo? - Bună, sunt dr. Fred.
- Bună! - Scuze că sun la ora asta.
- Vreau să te întreb ceva. E posibil să ţi se pară ciudat. - Sunt sigură că nu. Ce e?
Ştii cumva dacă o femeie însărcinată în 4 luni
ar avea nevoie de tampoane?
Nu, chiar am nevoie să ştiu.
- Dar eşti medic. - Medic de creiere.
Mă pricep la creiere, nu la vagine.
Adică mă pricep şi la vagine, când e vorba de sex,
dar nu de altele ştii?
O femeie cu o sarcină aşa avansată nu are nevoie de tampoane.
- Ăsta e modul tău de a... - Super. Mulţumesc.
Alo?