Tidigare i Warehouse 13...
- Claudia Donovan, nästa generation. - Vill du inte vara med samma ålder?
Artie, jag är inte i min ålder. Det här stället är mitt hem.
MacPherson är på väg österut!
Jag vill ha vad ni riskerade era liv för att få.
- Jag kan ta MacPherson igen. - Det tvivlar jag inte på.
- Du kom efter familjen. - Arthur började.
Fråga honom.
15 ÅR SEDAN
Citera inte Magasinstrosatser för mig! En kvinnas liv står på spel.
- Mångas liv står på spel! - Jag älskar henne.
Jag går in, och du älskar henne. Jag vet att du älskar henne också.
- Du kan rädda hennes liv! - Och konsekvenserna?
Hon lever, andra dör! Vill du ha det på samvetet? Du kan inte leka Gud!
Inte du heller. Varken du, fysiken eller styrelsen.
De samlar saker som kan rädda världen.
Vi hjälper dem, men inte längre.
Jag är färdig med det. Ge mig det, nu!
Nej! Jag kan inte.
Arthur...
Arthur.
Fem brandmän dog den natten.
- Endast kvinnan överlevde. - Vem var hon?
Carol Augustine. Hon bor i D.C. Ensam, såvitt vi vet.
- Och hon var MacPhersons hustru? - Har de nånsin haffat den mördande...
MacPherson fick fem livstidsstraff och förvisades från Magasinet.
- Så uppenbarligen har han rymt. - Efter två års avtjänande-
-hände en oförklarlig explosion i fängelset. Dussintals dödades.
De sa att MacPherson var bland dem. Vi blev felinformerade.
Han dyker upp på japanska ambassaden.
Vi har bevakat Carol ända sedan dess.
Jag har övervakat D.C.-operationen. Han har inte tagit någon kontakt.
Han gick efter min familj istället.
Jag förstår varför Artie är besatt av honom.
- Han har inga problem att döda nån? - Glöm inte det när ni går efter honom.
Kom igen.
Hur förvisar man någon från Magasinet? Det låter väldigt Romeo och Julia.
Väggarna här är sammangjutna med en sällsynt mineral kallad painit.
Innan MacPherson fängslades injicerades han permanent med ett ämne som-
-reagerar kraftigt i närheten av painit.
Kraftigt? Kan du vara lite mer specifik?
Verkligen. Var är du, förresten?
Förbi Mellanöstern, på väg till Nordafrika... Jag hittar honom.
Du kanske har träffat din jämlike när det gäller att hacka vad MacPherson...
- Har du napp? - En tugga.
- Edgar Allen Poes penna. Till salu. - Får jag se.
"För att se resten av denna unika samling..." Samling?
- Varför säljer han artefakter om... - Klicka inte på den där!
Jag kör alltid en virussökning innan jag öppnar en okänd plats.
- Det är en bra idé. - Så bra... Nej, nej, nej.
Stäng inte ner Claudiometer. Det är livet i cybervärlden, broder.
Jag behöver en sekund. Rör den och dö.
Tack för att ni väntar, herrar. Mr Freitag, jag tror att detta kan vara-
-av särskilt intresse för dig.
- Vad gör den, mr MacPherson? - Dra fingrarna längs kanten.
Herregud!
Se det som en gåva. En försmak på vad som komma skall.
Vilka andra artefakter är till salu?
Mr Pak, redan girig efter mer. Jag samlar in fler medan vi talar.
Men under tiden, skåda Fenix.
Är det på grund av den här demonstrationen vi är i min fabrik?
Mycket insiktsfullt, mr Freitag.
Ni vill nog inte använda pengarna på hörsägen eller en legend.
- Du har rätt. - Carson, håll den här en stund?
- Tack. - Vad gör du, människa?
- Han kommer att dö där inne. - Tålamod! Tålamod.
Tålamod.
I rätta händer kan den här vara unikt användbar.
Vad är det? Vad är det för fel med dem?
Orsak och verkan. Även anomalier är bundna av sina egna naturlagar.
Obetydliga förluster. Men lämpliga för en demonstration.
- Få det att sluta. - Det kan inte stoppas.
Varje liv Fenix räddar, tas andra. De som rör vid Fenix, skonas.
- Men andra är mindre lyckligt lottade. - Du vågar göra detta i min fabrik?
Om du inte klarar en demonstration, är Fenix kanske inget för dig.
Föreställ er detta verktyg i händerna på en av era patrioter?
En självmordsbombare, som aldrig, någonsin dör.
Säsong 1 Episod 13 - MacPherson -
SSG - SweSUB Group © taureane www.SweSUB.nu
Jag lyckades krascha datasystemet, så vi är döva, stumma och blinda.
Oroa dig inte, jag får oss online igen. Tjejen älskar en utmaning.
Magasinets öde i händerna på en 16-åring.
19 och samma unge som redan har hackat in i superhemligville en gång.
- Ha lite förtroende, snälla. - Varför säljer han pennan?
- Vad mer har han. Vad tänker han göra? - Vi går igenom vad vi inte vet.
- Det kan ta veckor, månader. - År.
Du måste ha glömt något. Du känner MacPherson bättre än någon.
- Du kan ha förbisett någon detalj. - Något oviktigt.
En kontakt han kan ha använt. Ett favoritställe. En släkting.
- Förhör ni mig? - De undersöker.
Var det inte därför vi anställde dem?
- Så, angående Carol. - Hur känner du till Carol?
Har du...berättat för dem? Allt? Det är klart att du har.
Inte konstigt att jag får tredje graden. Kunde du inte ha frågat mig innan?
Agent Nielsen! Du glömmer dig själv.
Ingen vet vad han kan bättre än du.
Utom jag kanske.
Bering och Lattimer måste få veta allt om de ska överleva. Allt.
Ja, förlåt. Du har rätt.
Jag skulle aldrig ha gått och träffat Carol för det första.
När MacPherson åkte till D. C... och åren skruvade till hans tänkande.
- Satte jag kanske hennes liv i fara. - Ni tre måste tala med henne.
- Jag har riktat nog med ljus på henne. - Du har inget val, Arthur.
- Hon är vår enda ledtråd. - Oroa dig inte, polaren.
Efter att ha blivit magnetiserad och nästan manglad, är jag förberedd.
- Varför skakar du käkarna? - Ni borde sätta igång.
Jag stannar hos Claudia, för att informeras om de två händelserna.
Oavsett vad han sa, är du inte säker.
Jag har inte sett MacPherson på 15 år. Jag besökte honom inte ens i fängelset.
Det tror jag inte, han räddade ditt liv.
Andra dog den natten i mitt ställe. Jag skulle inte ha gjort det valet.
Jag har aldrig förlåtit James för att han gjorde det åt mig. Artie vet det.
Du gillar snittblommor. De finns i hela lägenheten.
- Som ni sa, jag gillar dem. - Och ett smyckeskrin i papperskorgen.
- Jag har fyllt år. - Du fyller om fyra månader.
- Och ett rosa och ett svart paraply. - Regnade det för tre dagar sedan?
- Jag tror det. - Han har förändrats.
Jag vill skydda dig från vad han planerar att göra.
Du klampar in här och stör mitt liv.
Han har bara varit här några gånger. Han var här för tre dagar sedan.
- Att du kunde glömma det. - Vad är det här?
- Jag har ingen aning. - Får jag se.
Det här är en egyptisk symbol. En "was spira". Den representerar makt.
Gudarna brukade bära den runt som ett tecken på deras kontroll över kaos.
Lustigt, det är samma som berlocken du bär runt halsen.
Låt mig se den. Den är fin. Är den från James?
- Jag måste be att få den, Carol. - Otroligt.
- Du tror du kan göra vad du vill? - Sluta skydda honom.
Jag kunde aldrig avgöra om mrs Frederic anställer arroganta människor-
-eller om jobbet där gör dig arrogant?
- Vad är det? - Jag har en illavarslande känsla.
Jag tror det handlar om... Artie.
Jag tror att han kommer...
Strunta i det. Det är borta nu.
6.166 Broadview. Ironiskt nog, Magasinsdistriktet.
- Vi är igång. Ta henne till warpfart. - Kan du hacka in på MacPhersons sida?
Javisst, med tuffa brandväggar. Är du förbi en, så kommer nästa...
Claudia, vad är det?
- Vem är det? - Det är han.
Är det James MacPherson?
- Claudia... - Leena... Jag känner honom.
- Hur? - Han var Joshuas professor i fysik.
Jag var barn, men jag minns ansiktet. Han gav Joshua, Rheticus kompass.
Han kontaktade mig för åtta månader sedan.
Jag försökte hitta den här platsen.
Professor Reynolds kontaktade mig. Vi mejlade fram och tillbaka.
Jag berättade om mitt projekt och han föreslog vägar runt brandväggen.
Magasinets brandvägg?
Jag tror James MacPherson hjälpte mig att hacka in i Magasinet.
Verktyg och dö-fabriken? Varför verktyg och dö. Vad gör han?
- Han kanske har en ny karriär. - Han är inte precis kroppsarbetartypen.
Det här är en tysk maskin, tror jag. Jag tror att alla är det.
Kan jag hjälpa er? Vi har inte öppet för allmänheten.
- Vi letar efter James MacPherson. - Känner du honom?
- Vem är ni? - Säkerhetstjänsten, vi vill ta en titt.
Så gärna. Känn er som hemma.
- Vad gör du? - Blunda.
Blunda.
- Kan du höra mig? - Ja.
- Vad var det där? - Det var bägaren från Severan.
En av bägarna eftersom den är i Magasinet. En annan måste ha klarat sig.
- Jag kan gissa vad den gör. - Lägg glasen i fickan, Pete.
Den här var gjord av en romersk glasblåsare år 221-
-för kejsaren Elagabalus, som var en inkompetent ung man.
För att få tyst använde han den här. Det höga ljudet fick alla på knä.
- Jag kunde ha använt den på gymnasiet. - Verkligen. Okej, så låt mig bara...
- Den här har den egyptiska symbolen. - Was spiran.
Kanske Carols...
...passar...
...i den här.
Och nu...öppnas den.
- Alltid intressant. - Håll den här.
- Fenix. - Vad?
- Det är Fenix. - Låt mig se. Jag ser bra ut i glasögon.
Det är fantastiskt!
Vad är det där? "Öppningsbud på 20 miljoner dollar"?
- Det är som en katalog. - Men Fenix är i Magasinet.
- 20 miljoner, och det är bara början. - Den är i Magasinet.
- Varför skulle han sälja den? - Vad slags skurk skulle han då vara?
Fenix är i Magasinet. Han har den inte.
Även om han hade den, gör han det inte för pengarna.
Han gör det av en annan anledning. Jag vet inte vad.
Det är alltför lätt. Han vill att vi ska hitta dessa saker.
Det gör mig orolig att följa upp ledtråden, och att släpa med er.
- Oroa dig inte för det. - Okej, bra.
Självklart är det en fälla av nåt slag. Men han skulle veta att jag vet det.
Så vad planerar han, när han vet att jag vet att han vet?
Den här har datum, tid, och adress på auktionen, och...
- ...auktionen är i dag. - Är hon säker?
Hon säger att MacPherson var Joshuas professor. Det var så han tog kontakt.
- Var finns hon nu? - På B och B. Din livvakt vaktar henne.
Vad är det?
Jag har alltid känt att hon inte var i samklang. Något svävande.
Jag kan inte säga exakt vad.
Det här är oroande.
Tror du att han fortfarande utnyttjar henne på något sätt?
MacPherson påstår sig ha Fenix.
- Fenix är i Magasinet. - Jag vet.
Jag återkommer till dig.
Nu blir jag arg.
När jag berättade för honom att Fenix var borta, blev han förvånad.
- Sen berättade han om bägaren. - Här är den. I tryggt förvar.
- Öppna den, tack. - Okej.
Det är inte möjligt. Han kan väl inte ha tillgång till Magasinssaker om inte...
De här nya bildskärmarna spelar in vem som har tillträde, eller hur?
Det är mitt nu. Jag går tillbaka och ser den sista personen...
MacPherson vet hur man väljer plats.
Det är Frederic. Gå, jag hinner ikapp.
Jag känner mig som Custer vid Little Big Horn.
Han har haft flera möjligheter att döda oss. Det här handlar om något annat.
Det här är platsen och tiden. Det finns ingenting här.
Mrs Frederic säger att Fenix och bägaren har tagits från lagret.
Och hon verkade skakad.
- Verkade mrs Frederic skakad? - Ja.
- Det är inte alls lugnande. - Underbart. Så vad gör vi nu?
- Väntar på att få ett nät över oss? - Är han här, och vi inte ser honom.
Då får vi följa han spår, tills vi kan se honom.
Och vi vaktar varandras ryggar.
Va?
- God eftermiddag. - Ingenting.
Ser ni det där? Gjorde pojken det där?
Har du fortfarande glasögonen, Artie?
Bra idé. Vet ni...jag tror jag kanske...
Jag trodde jag visste var de här var... De här är...inte originalet.
Han kopierade Timothy Learys glasögon, men varför? - Kolla in de här.
- Killen som gav oss LSD? - Leary experimenterade på olika sätt-
-vad våra hjärnor är kapabla att se. - Kan jag få se dem, snälla?
När du sätter på dig originalet, vill du aldrig ta av dem.
Jag vet.
Artie? Får jag den där trälådan?
James hade alltid en känsla för det dramatiska.
- Damerna först. - Vad? Ålder före skönhet.
- Han är äldre än jag, än oss båda ihop. - Håll truten. - Håll den.
Jag arbetar ihop med barn.
- Ge den till mig. - Var försiktig.
Luta den inte. Jag har min lunch i den. Jag har den.
De här är lådor från Magasin 13.
- Det är riktigt illa igen. - Har du vibbar igen?
- Om...? - Ja.
- När fick du dem igen? - Så fort vi gick in här. Rätt i magen.
- Är du säker? - Ja, det är därför jag berättar det.
Berätta inte för honom om du inte är säker.
Vad pratar ni om? Vilka vibbar? Om mig?
- Ja. - Vad säger de om mig?
Jag vet inte. Jag hatar det här.
- Säg vad du känner. - Det är ingenting. Jag vet inte än.
Allt jag vet är att jag har en illavarslande känsla i magen.
- Berätta när du får en specifik känsla. - Du blir den första att få veta.
Ser ni? Jag går ner dit ensam.
Jag vill att ni går tillbaka den vägen.
- Jag tror att de möts på andra sidan. - Nej! Vi bör inte dela på oss.
Om han planerar ett bakhåll, är det väl bra om inte alla fångas i det?
- Han har en poäng. - Artie!
Ha din Tesla till hands.
Jag klarar mig. Gå.
Jag vill inte berätta nåt mer. Jag vill inte ha tävling om buden.
- Allt är sant. - Jag har sett det med egna ögon.
- En man överlevde i en ugn. - Och att se är att tro.
Mina herrar, jag tackar er för att ni kom hit i dag.
Hur är era öron, mr Pak? Lite bättre?
- Hur är dina vibbar nu? - Inte bra.
- Som MacPherson har sagt till er... - Vad gör han?
Priset för det här föremålet börjar på 20 miljoner dollar.
Artie kanske knockade MacPherson och låtsas ta hans plats.
De kallade honom "Nielsen." MacPherson har nån slags tankekontroll över Artie.
Ett märkligt sätt att använda den.
Tänk om Artie har byteshandlat i 30 år för 20 miljoner dollar?
- Artie är MacPherson. - Nej.
- Ni tror väl inte på det? - Stanna där, kompis?
- Stanna där tills vi vet. - Det där är inte jag. Jag är jag.
- Jag ska göra ett undantag. - Hur ska vi veta det?
- Titta. - Övervakningskameror. Så?
Han försöker sätta dit mig. Som han försökte med Honjo Masamune.
Han var ute efter svärdet, grävde upp mitt förflutna. Jag greps för förräderi!
Den här gången ser han till att det håller.
Därför lät mrs Frederic så konstig.
Har han skaffat en Artiekostym? Hur vet vi att du inte är han?
- Fingerborgen. - Du har verkligen läst hela manualen.
- Vilken fingerborg? - Harriet Tubmans fingerborg.
Hon bar den när hon lagade trasor. Den uppfyllde drömmen om ett bättre liv.
Den utvecklade en annan bild än den som bar fingerborgen.
Den kom väl till pass på flyktvägarna under inbördeskriget.
- Låt oss gå in och spränga honom. - Nej, nej, nej, nej.
- Han förväntar sig det. - Vad förväntar han sig inte?
Det här... Jag har inte... Nej. Nej, det finns inte en chans.
- Claudia. Claudia! - Mrs Frederic, det här är mitt hem.
Jag skulle aldrig göra nåt för att skada er, minst av allt Artie.
Det vet vi, inte med flit.
Tror du han satte en bugg i min hjärna?
Man kan skapa sovande agenter.
MacPherson har samlat ihop en stor samling av Magasinets artefakter.
Tortera mig då. Ni har säkert sanningsserum här någonstans.
Pumpa mig full med det. Läs mig! Läs mina färger. Spå mig.
- Du kan säga, eller hur? - Ja, det kan jag. Och jag har.
Jag är ledsen, men något är fel.
Jag är "Manchurian Candidate" eller nåt. Vad fan!
Låt henne gå. Just nu är det bäst om hon inte är i Magasinet.
- Hon är bevakad. - Jag har aldrig sett henne så upprörd.
James skulle ta sig in i ditt huvud och få dig ur spelet.
Just när du trodde du hade övertaget, skulle han slå till.
48 miljoner, första...
...andra...såld till mr Pak.
När jag får bekräftelse på att pengarna är på kontot, är Fenix din.
Fel igen, Arthur.
Kommer du ihåg de här?
Mina herrar, nästa föremål var problematiskt att skaffa.
Edgar Allen Poes anteckningsbok, och hans penna.
Tillsammans ger de ägaren förmågan att det som skrivs - händer.
- Det är ett brandlarm. - Det finns ingen anledning till panik.
- Jag vill inte vara här när de kommer. - Nästa gång, Nielsen.
- Federala agenter! - Försök inte!
Ledsen att du hade sånt besvär med att få Poes penna.
Jag antar att du slösade tid på att attacker min familj.
- Dags för dig att äntligen få dina. - Döda inte honom bara.
Han är en utmärkt livvakt. Jag hatar att förlora honom.
Vem fan...
James MacPherson, du är arresterad.
Är ni inte bedårande? Ni tror väl inte det ska bli så lätt.
Minns ni vår gamle vän Erik?
Han gjorde implosionsgranater, som jag visade för några veckor sedan.
Innan hans tidiga död, tillverkade han en gammal favorit...äggskalsbomben.
Denna gång med en nypa prometium.
Om minsta tryck spräcker skalet, blir det en liten kärnreaktion.
Liten men bländande. - Carson.
Släpp era små leksaker, eller så förlorar Arthur fotfästet.
Tack.
Börjar käkarna bli trötta, Arthur? Det dröjer inte länge nu.
Du var en Magasinagent. Vad sjutton hände med dig?
15 år i exil.
Jag vill ge Arthur gåvan han gav mig.
Men dess värre, kommer du att bli dömd för dina brott...efter döden.
I din själ tror du som jag gör.
- Det är vibbarna som du har känt. - Hur vet du vad jag känner?
Jag känner dig bättre än du gör själv. Jag var du.
Ska jag berätta tankarna som kommer?
Tänk om artefakterna hör hemma i världen, istället för att låsas in av-
-en enväldig styrelse som ser universum genom skygglapparna av sin byråkrati?
Gå härifrån med mig nu...
...och följ vad du vet är sant i din själ.
Det är ett fint tal. Det låter ännu bättre med den tjusiga accenten.
Men det döljer inte det faktum att... du är knäpp i huvudet, McKnäppis!
Du sätter en bomb i en mans mun. Inget bra rekryteringsreklam.
Kör till då. Då säger jag adjö då.
Tror du att vi låter dig gå härifrån?
Nej, att ni ska dö när ni försöker rädda Arthur.
Jag skulle säga att han har ungefär... 30 sekunder.
Hej, Mac.
Bra fångat.
- Lämnar vi inte honom till regeringen? - Regeringen? Jag tror inte det.
- Fängelser kan inte hålla honom. - Vi ska väl inte... Du vet.
Nej, även om han gärna skulle döda oss alla, utan att blinka.
Nej, vi arbetar inte så. Vi sätter honom i bronssektorn.
Jag är hedrad.
Jag lovar att läsa manualen i helgen, men vad är bronssektorn?
Jag minns inte den i manualen.
Bronssektorn, är där de mest farliga människorna i historien är...
Vad är den ädla frasen? Bevarade.
Personer vars avlägsnande från samhället måste vara säkrad.
- De sätts i bronssektorn. - Inlåsta för evigt i Magasin 13?
- Så poetiskt. - Ett skruvat sinne kan vara en artefakt.
Då går vi.
- Glömmer du inte något? - Inte vad jag vet.
Om jag minns rätt, brister mina ådror när jag går in.
- Vi försöker och ser vad som händer. - James...
- Vilken återförening. Du har åldrats. - Det har inte du.
- Du måste berätta din hemlighet. - Kanske en varm sommardag på te.
Kanske inte.
Du har haft dem hela tiden. Så enkelt.
- Jag önskar att jag hade tänkt på det. - Diamanter med palladium.
- Neutraliserar mineralerna i hans blod. - Så han inte exploderar.
Tyvärr.
- En sten föll från mitt hjärta. - Adjö, James.
Då går vi.
- Varför är inte sektorn i manualen? - Den är för farlig för det.
Och nån skulle kunna hitta stället och på nåt sätt upphäva processen.
Det här stället är fyllt med värstingar. Hitler, Mussolini, Michael Vick.
De är män och kvinnor som skulle ha blivit Hitler och Mussolini-
-eller värre. Men vi fick tag i dem först.
Ett rum med ondska ni inte hört talas om. Verkar så orättvist.
Det här är en process som först utforskades i...
- Mesopotamien. - År 1250 före Kristus.
Bronsprocessen var för tung, den sprack, så den misslyckades.
Här fryser vi organen kryogeniskt, och bevarar dem genom att bronsera.
- Tyvärr...är det en smärtfri process. - Hur många gånger har du provat det?
Det är lika smärtsamt som ett svärd i bröstet.
Vilken vacker varelse. En avskedsgåva, Arthur?
- Det borde du inte. - Strunta i monstret i buren.
Pete and Myka, kan ni hjälpa mig att ersätta de stulna artefakterna?
Det går bra för mig. Jag vill helst inte se det här.
Vänta, jag vill titta på det här. När händer det här nästa gång?
Förhoppningsvis aldrig.
Vem säger att du aldrig kan gå hem igen, Arthur?
James.
Jag trodde att jag skulle ha mycket mer att säga dig.
Adjö, James.
Arthur...
- ...vi kan fortfarande vara partners. - Ber du för ditt liv?
- Det är så olikt dig. - Jag ber för era liv.
- Jag borde kanske gå och kolla Artie. - Jag är säker på att han är okej.
Vet du vad, jag går och kollar. Jag är strax tillbaka.
Vilket slöseri.
"Ska gå ut på stan med min älskling, för hon är så..."
Vänd.
Min kära, tack för att du minns vårt avtal.
Det är en lättnad! Vinka till Arthur så att han kan njuta av bandet senare.
Vi är säkra.
Du behöver inte den där längre.
- Så var det värt det? - Obehindrat tillträde till Magasin 13?
Det visar sig. Vi har jobb att göra.
De inbäddade koderna till min sida måste aktiveras.
Fortsätt. Tiden flyr.
- Sen, som vanligt. - Hur gjorde du... Gå bort därifrån!
Eller vad? Du har haft din chans! Så många chanser!
Varsågod, avfyra den!
Du förstår, det finns en väg runt nästan allt...partner!
Nej!
- Artie. Artie! Artie! - Kan du höra mig?
Artie! Stig upp!
Artie. Artie! Stig upp!
- Pete, skynda! - Se upp!
Vänta på oss!
James!
Självförstörande sekvens inledd.
Självförstörelse om fem...
...fyra, tre, två, ett...