Din episoadele anterioare...
- I-ai văzut faţa? - Nu, era desfigurată.
Noul procuror. Drăguţ, nu?
Incredibil. Victima şi-a pierdut jurnalul înainte de a fi ucisă.
Te-am văzut cu Benoit Faye.
- Unde-i jurnalul ăla? - Suntem terminaţi.
- Deci? - Judecătorul a luat acasă jurnalul.
Am pe altcineva, Pierre.
Eşti drogat. Te-ai apucat din nou.
- Judecătorul vrea să-l prindă pe român. - Am aflat că mă căutaţi.
Avem nevoie de român, sau Roban îl va hărţui mai departe pe Faye.
- De acum înainte, e gratis. - Şi ce vrei în schimb?
Mă intrigă un nume din jurnalul Elinei Andreescu.
E mai degrabă o poreclă.
- Boulou? - Ţi-am spus?
Da, Boulou.
Ştiţi cine este?
Cred că e un vechi prieten, consilierul ministrului de la Comerţ Exterior.
- Arnaud Laborde? - În jurnal apare sub numele său real.
De-asta mă surprinde.
Laborde are o casă de vacanţă în La Baule. Ghici cum o cheamă!
Vila Boulou.
Laborde şi Boulou sunt unul şi acelaşi. Sunt convins.
Nu există coincidenţe în crime.
ENGRENAGES Sezonul 1 Episodul 4
Traducerea & adaptarea: Andrada2003/SubTeam pentru www.subs.ro
Thanks to www.allsubs.org
Decanul tău spune că eşti un student eminent.
La ce facultate eşti?
Inginerie aeronautică.
Sunt mai bun decât alţii.
De ce-ai vrut să ne întâlnim?
Fratele meu a dispărut acum câteva zile.
- Ar trebui să te duci la poliţie. - Nu m-ar băga în seamă.
Îl consideră infractor.
Aşa este?
- A făcut câteva prostii... - Cum ar fi?
- Trafic de droguri. - A fost condamnat?
Nu, a avut noroc.
Dar şi dvs faceţi parte din poliţie. Sunteţi şeful lor.
Profesorul meu a spus că vă vor asculta.
S-au certat şi de atunci nu l-a mai văzut nimeni.
El ne câştiga pâinea, încă de la 16 ani.
Eu aveam cursuri, sora mea e elevă.
Trebuie să rămână de nota 10.
Ar fi fost imposibil fără fratele meu.
Făcea trafic să vă plătească vouă şcoala?
Tata e mort, mama e bolnavă. Doar pe el îl mai avem.
Nu vreau ca Fred şi Bambi să-i facă vreun rău.
Cum îl cheamă?
Homere. Homere Simoes.
Bine, o să văd ce pot face.
Ce mai faci?
- Ai întârziat. - Ştiu.
- Ai întârziat. - Faceţi un club amândoi!
- Ce-i? - Drăguţul tău de procuror...
Frederic Gimenez, Bambi Cagociana. Ce vrea cu ei?
Vrea să-i interogăm. Unde-i al treilea?
Uite-l şi pe-al treilea. Homere Simoes.
Fără condamnări anterioare, traficant mărunt.
Pe Homere îl caută procurorul.
Dintr-un anume motiv, s-a ataşat de fratele lui.
Va trebui să-i arestăm. Nu vor veni de bunăvoie.
- Vom vedea. - S-ar putea să fie periculoşi.
Te simţi bine?
- Trebuie să merg la tribunal. - Îţi faci griji pentru asta?
Aş prefera să nu merg.
O să fie bine. Nu tu eşti judecată. Baftă!
Arnaud Laborde. Consilier al ministrului.
Cred că eşti încântat. Va fi zarvă mare.
- Nu asta vreau. - De ce nu Robert de Niro?
Dacă apărea şi numele lui în jurnal, poate era.
Dar nu e. În schimb, apare numele domnului Laborde.
Asta nu mai e justiţie. E circ.
Vrei doar publicitate.
A fost unul din clienţii victimei.
Te dai mare, îţi arăţi muşchii justiţiari,
să nu se observe că te lupţi de unul singur.
Niciodată nu mi-am dorit asta.
Dacă Laborde era un muncitor oarecare, nu te-ar fi interesat.
Mai avea şi alţi clienţi.
Am motive întemeiate să-l interoghez, dar, dacă vă opuneţi, n-o voi face.
Fă-ţi ancheta aşa cum crezi de cuviinţă.
Eu nu te pot opri.
Ba da. Trebuie doar să-mi cereţi asta.
Dacă nu vreţi să-l citez pe Laborde, n-o voi face.
Dar voi explica de ce am vrut să-l citez.
Cui?
Ăsta-i şantaj.
Sau, dacă preferaţi, pot aranja o întrevedere privată.
Sunt implicate şi părţile civile.
În astfel de anchete, trebuie să fie informate.
S-a zis cu discreţia.
Vor fi informate mai târziu.
- Mai târziu? - După ce-l interoghez pe dl Laborde.
Câţi trebuie să arestăm?
Da, parcă doi. Aşa-i, doi.
Fred şi Bambi.
Sigur suntem destui? Totuşi, sunt doi...
Niciodată nu se ştie...
Noi câţi suntem?
Vreo 15, nu? Crezi că suntem destui?
Sunt delincvenţi.
E posibil să fie înarmaţi şi periculoşi.
Periculoşi!
Destul de periculoşi.
Dacă va fi cineva rănit, nu se mai poate face nimic.
Am înţeles.
- Tu, de fapt, ai grijă de noi. - Termină odată!
În timp ce tu faci tot ce poţi să ne dai de furcă.
Mă bucur că ai venit să ai grijă de mine.
Ai grijă de ţine tu însuţi. Nu-s maică-ta.
Alfa, dubiţa e în spatele vostru.
Nu acţionaţi încă.
Ştiţi cu toţii ce aveţi de făcut? Să mergem!
Amar!
- E poliţia! - Poliţia! Nu mişca!
Stai pe loc!
Nu mişca!
Ce naiba faci?
- Treci aici! Vezi tu pe naiba! - Calmează-te.
Potoleşte-te, ticălosule!
Hai să-i punem cătuşele.
Du-te dracului, jigodie!
Care-i problema?
Ce naiba faci?
- Potoleşte-te! - Dă-mi drumul!
Gata!
Bambi e rănit?
- S-a rănit singur. - Zău?
Scuipa sânge.
Avem noi grijă de el.
- Dacă-şi ţinea gura, nu păţea nimic. - Dar n-am făcut nimic!
Nu trebuia să vă opuneţi arestării. Ştii asta.
Nu ne-am opus.
Zău? Toată lumea v-a văzut. Vecinii sunt martori.
- Ăia sunt nişte mincinoşi. - Zău, mincinoşi?
Ia să vedem ce-i cu năsucul tău...
- Ce-i cu el? - E rupt.
Se mai întâmplă, la interogatorii.
Nasul meu nu e rupt!
N-am terminat. O să-ţi dai drumul la gură.
Ia stai, ce-i asta? Are legătură cu Sofia?
Nu, aşteaptă...
Ai stabilit deja legătura?
L-am speriat şi mi-a spus tot.
L-ai speriat?
Ne laşi puţin singuri?
Au plecat în weekend la Amsterdam.
Au venit cu 100 g de "iarbă". Ce duri sunt!
100 g de iarbă aduceau la 13 ani. Acum e mai mult.
- Unii nu se schimbă niciodată. - Tu te pricepi!
Un trafic de droguri sfârşit prost.
Problema e că n-am găsit nimic. Crede-mă, am căutat peste tot.
- Ştie unde e Simoes? - Zice că nu.
Verifică-le telefoanele.
Vezi unde-au fost şi ce-au făcut înainte şi după dispariţie.
- Pleci la tribunal? - Nu, mai am puţin.
Va fi bine.
Am o întâlnire cu dl Laborde.
Aprodul vă va conduce la el.
Intră.
Domnul Faye.
Stai jos.
Îmi găseşti o fată şi, după şase luni, ajung în faţa judecătorului.
Ca martor.
Nu-i fiindcă v-am găsit eu o fată, ci fiindcă fata e moartă.
Cum de-a fost atât de neglijentă încât să-mi scrie numele?
S-a lăudat că va cunoaşte.
Ai făcut o prostie când ne-ai făcut cunoştinţă.
Nu-mi plac lăudăroşii.
Înţeleg că situaţia e cam jenantă.
- Dar nu riscaţi nimic. - Asta îmi mai lipsea!
Ştie Dumnezeu ce-o fi scris în jurnalul ăla.
- Nu contează. - Aş vrea să te văd şi pe tine acolo.
Sunt acolo.
Ce-ai de gând să faci pentru mine?
Nimic.
- N-are rost. Judecătorul... - Cum îl cheamă?
Francois Roban. R-O-B-A-N.
Ancheta lui se bazează pe jurnal.
- Tocmai asta-i problema. - Nu-l mai are.
Nu mai are jurnalul.
Amuzant. Ce s-a întâmplat?
L-a luat cu el acasă şi i l-a furat cineva.
Poate zice ce vrea. Nu are nicio dovadă.
Avem noroc. Jurnalul putea ajunge în mâna oricui.
Eşti pregătită?
Nu compar pentru prima oară în faţa tribunalului.
Nu contează ce-ai făcut în trecut.
N-ai voie să dai greş.
Trebuie să ştii cum să joci.
Să rămâi pe picioare, atât mental cât şi fizic.
Parcă ai fi antrenor de fotbal.
Nu-i cine ştie ce.
Mulţumesc, Rachid.
Un jaf mărunt, comis de o bandă de fraieri.
- Scopul e să facem un proces grozav. - Mi-ai spus deja.
Îţi mai spun o dată. E important.
Poliţia a dat-o în bară. Pe asta marşăm.
Vom face poliţia de râs.
Vom lovi dur.
În final, clientul tău va arăta a victimă.
Dovezile comisarului şef vor fi spulberate.
- Cum o cheamă? - Laure Berthaud.
Fă-o bucăţi.
Fii fără milă.
S-a întâmplat foarte repede. Am localizat maşina.
Am urmărit-o şi am reuşit s-o blocăm pe o alee.
Le-am cerut să părăsească maşina,
prin portavoce, de două ori, dar n-au reacţionat.
Puteţi vorbi puţin mai tare?
Mă scuzaţi, domnule judecător.
Atunci am observat că cel puţin doi din ocupanţii maşinii erau înarmaţi.
I-am somat din nou, prin portavoce,
să arunce armele şi să se predea, ceea ce n-au făcut.
Din contră, şoferul a îndreptat maşina înspre noi.
Atunci aţi dat ordin să se tragă?
Da, domnule judecător.
Trebuia să le oprim maşina
şi să ne asigurăm că nu vor trage în blocadă.
Aceste focuri i-au ucis pe doi dintre delincvenţi?
Şoferul a fost lovit de un glonţ tras de poliţişti.
A pierdut controlul volanului
şi unul din pasageri a fost ucis în accident.
Declaraţia vă este susţinută de găsirea a două arme în respectiva maşina.
O mitralieră şi un pistol automat.
Examinarea ulterioară a arătat că niciuna din arme nu era încărcată.
Dar, evident, n-aveaţi de unde şti.
Procuratura vrea să adauge ceva?
Nu avem întrebări, Onorată Instanţă.
Îmi daţi voie?
Cred că vă amintiţi exact, dnă comisar şef, acele circumstanţe.
Evenimentele s-au produs cumva în jurul orei 23:00?
Interogatoriul, da.
Evenimentele au avut loc înainte.
Deci se înserase.
O clipă, nu asta era întrebarea.
Conform datelor meteo, era o seară noroasă.
Mai mult, străduţele de genul acesta sunt slab luminate,
după cum am constatat şi eu, când am văzut locul.
Totuşi, dvs ne-aţi asigurat
că aţi văzut clar armele, nu?
Aşa este.
Unii din colegii dvs au declarat acelaşi lucru.
- Alţii spun că n-au văzut nimic. - Totuşi, armele existau.
Nimeni nu neagă asta.
Vreau să stabilesc dacă armele puteau fi văzute,
dacă erau vizibile.
În timpul atacului de care sunt acuzaţi,
a folosit vreunul din tinerii aceştia armele?
Nu, sigur că nu.
Sigur că nu, fiindcă nu erau încărcate.
Nu şi-au folosit armele nici ca să tragă în aer,
fiindcă nu erau încărcate.
- N-aveam de unde şti asta. - Vă rog, doamnă comisar şef!
Lăsaţi-mă să pun întrebări.
Eraţi preveniţi că sunt înarmaţi?
Ştiam că atacaseră un comerciant.
Nu asta v-am întrebat.
Ştiam că au atacat pe cineva şi am văzut că erau înarmaţi.
Aţi crezut că aţi văzut asta şi aţi dat ordin să se tragă.
Am dat ordin să se tragă pentru a opri maşina
care se îndrepta înspre noi.
Nu credeţi că încercau să scape?
Drumul era blocat. N-aveau cum să scape.
Deci, n-aţi tras în ei ca să-i opriţi.
A fost un caz tipic de legitimă apărare.
O ultimă întrebare...
Ştiaţi că ocupanţii maşinii atacaseră un magazin.
Ştiaţi cât au furat?
Am aflat mai târziu.
300 euro.
Doi oameni au murit în urma intervenţiei dvs
pentru 300 euro.
N-am tras în timpul jafului, ci când am fost atacaţi.
Aţi fost atacaţi, dar ei au murit.
Unul din ei avea 20, altul 17 ani.
Daniel, fratele mai mic al lui Fabian, avea doar 17 ani.
17 ani...
Pledoaria o veţi ţine mai târziu.
Am terminat, Onorată Instanţă.
Intră.
Stai jos.
Nu vrei să afli?
Verdictul?
Îl ştiu deja.
4 ani pentru clientul nostru, dublu pentru prietenii lui.
Asta-i tot ce spui? Putea primi 15 ani.
Vrei să te felicit?
Bravo.
Tu eşti cel care merită felicitările.
Ai avut o idee grozavă. Strategia ta a dat roade.
Patru ani... e bine.
Foarte bine.
Dar te înşeli. Tu ai câştigat procesul.
Victoria se obţine pe câmpul de luptă, nu în birou.
Am avut un prieten în auditoriu. A fost impresionat.
Mă tachinezi?
Deloc.
A fost greu, dar ai reuşit.
Aş vrea să te scot la cină, să sărbătorim.
Dacă eşti liberă, desigur.
Promit să nu beau prea mult.
Cu o condiţie.
Care?
Să te duci la culcare devreme. Trebuie să te refaci.
Da?
Îmi aranjez creioanele şi radierele ca un elev conştiincios.
Elevii conştiincioşi au grijă de instrumentele şcolare.
Am fost la laboratorul unde lucra Elina Andreescu.
Şi?
- O urau. - Cine?
Toţi colegii ei, toată lumea.
Ca om de ştiinţă, era peste ei.
Îi complexa.
Şi mai era şi frumoasă. Sau aşa îmi închipui.
Nimeni nu înţelegea de ce lucra acolo.
Nu era un laborator de cercetări nemaipomenit.
Îşi câştiga traiul de zi cu zi.
Nu, era prost plătită.
Oricum, avea o grămadă de bani.
La ce stil de viaţă ducea, apartamentul, toate celelalte...
Poate voia să-şi schimbe viaţa.
Te simţi bine?
Din cauza procesului...
Da, azi era...
Avocata a fost dură. A zis că era prima misiune pe care o conduceam.
Aşa este?
Tocmai fusesem promovată. Eu am dat ordin să se tragă.
Ai avut probleme din cauza asta?
Vezi?
V-aţi folosit armele în legitimă apărare.
A fost şi o anchetă internă.
Ştiu că nu-i uşor, dar n-ai greşit cu nimic.
Cum de te-a adus o avocată în starea asta?
Nu trebuia să moară tinerii ăia...
Avocata asta a făcut treabă bună. Cine era?
O roşcată.
Tânără, frumuşică. Josephine Karlsson.
O ştiu. E bună.
O jigodie.
A fost colega lui Escudie,
cel care a murit în sala de proces după rechizitoriul meu.
Vii la mine?
Scuză-mă, n-am vrut. Las-o baltă.
Mi-ar face mare plăcere. Serios!
Dar cinez cu soţia mea, Marianne.
Ne putem vedea mai târziu, dacă vrei.
Mersi, dar prefer să mă duc acasă. Sunt obosită.
Bună seara.
Mă bucur că cinez cu fosta mea soţie.
- Nu încă... - Cina?
Nu, "fosta".
Deci, nu ne mai despărţim?
Comandăm?
O ştii pe românca aia care a murit.
Lucra la o companie farmaceutică.
Mi-ai spus. Ştiu şi firma.
E vreunul din competitorii voştri?
Atât competitor, cât şi furnizor.
Voi, companiile farmaceutice, sunteţi de groază!
Produc şi vând medicamente, la fel ca noi.
Nu-i aşa greu.
La unele medicamente ne sunt rivali, pe altele ni le furnizează.
Ei le produc?
Se ocupă cu producerea lor. Fabricile sunt în alte ţări.
Mereu vorbeşti despre serviciu.
Scuze, am terminat.
Ne întoarcem acolo mai târziu. Poate vor fi...
- Lucrezi până târziu. - N-am altceva mai bun de făcut.
Ar trebui să mai ieşi şi tu, să faci ceva.
Le-am verificat facturile de mobil celor doi clovni.
Lui Fred şi Bambi? Despre asta voiam să discutăm.
E ziua în care a dispărut Homere Simoes.
Erau în arondismentul 8.
- Şi? - Nu-i zona lor.
E singura dată când au fost acolo.
Să căutăm prin zonă.
Fred a fost implicat acum doi ani într-o ceremonie satanistă.
- Arată-mi. - În catacombe.
Există o intrare în zona aia.
Mergem acolo?
A dispărut de zece zile. Dacă-i acolo, e mort.
- N-ai somn? - Nu prea.
Se mai întâmplă şi din astea. Nu-i sfârşitul lumii.
Totul e în regulă, nu-ţi face griji.
- De-asta n-ai putut dormi, nu? - Nu termini odată?
Nu, fiindcă nu era important.
N-ai ce demonstra în domeniul ăsta.
Poate muncesc prea mult.
Termină. Asta-i situaţia. E ceva normal.
Nu ţi-e uşor.
- Vino la culcare. - Nu mi-e somn.
Mă gândeam la Benoit.
Cred că s-a schimbat.
Cum adică?
Mi se pare că e la limita legii.
Nu-i nimic nou. Mereu a fost aşa.
Dar tu erai prea ocupat să-l idolatrizezi.
Acum e om de afaceri, miza creşte şi devine mai evident totul.
În afară de asta, e băiat bun.
Ne-a ajutat când ne-a mers rău.
Ce tot spui?
Cu tata...
Ne puneam problema să renunţăm la tot.
Eram aproape în faliment.
Nu mi-ai spus niciodată asta.
Din fericire, Benoit era acolo.
Alo? O clipă, notez.
Bine, vin imediat.
Trebuie să plec. Datoria...
Vrei să te duc eu? Plec în 20 de minute, după ce fac un duş.
Nu, mulţumesc.
O anunţ pe şefa.
Homere Simoes. Avea actele la el.
- Legistul vrea să-ţi vorbească. - Unde-i?
A ieşit.
N-a mai suportat?
Nu, e obişnuit cu aşa ceva.
Din cauza întunericului. Suferă de claustrofobie.
Bună. Nu mai suportam să stau acolo.
L-ai văzut? Să-ţi explic...
Ascultă-mă şi tu, Laure. Nu cred că a fost bătut sau lovit.
L-au legat, ameninţându-l să tacă din gură,
apoi au plecat şi l-au lăsat acolo.
Nu s-a opus. Probabil a crezut că se vor întoarce.
Când şi-a dat seama că va muri acolo, s-a zbătut.
De ce-a murit?
De foame, sete, disperare...
- Am văzut rănile. - I le-au făcut şobolanii.
Au început să-l mănânce după ce-a murit.
Fac autopsia dimineaţa. Te sun.
- La revedere. - Mulţumesc.
M-a ajutat la practică. E un tip de treabă.
Ceea ce i-au făcut a fost atroce.
Am văzut şi chestii mai urâte.
Mai urâte? Le era amic din copilărie. Au crescut împreună.
- Nu pari în largul tău. - Poftim?
Nu eşti în largul tău de când ne-am culcat unul cu altul.
Nu-i adevărat, eu...
- Ţi se pare jenant? - Da, puţin...
Nu-i mare lucru. Nu face o tragedie din asta.
Ieri eram supărată din cauza procesului, dar să nu crezi...
Eşti însurat. Eşti magistrat.
Se mai întâmplă şi din astea.
La serviciu, vom fi mai protocolari.
Domnule procuror...
Ne vedem mai târziu.
Domnule judecător, mă tem că vă pierdeţi vremea.
Numele şi numărul dvs de telefon sunt în jurnalul victimei.
Poate le-a găsit în cartea de telefon.
Sunt secrete, domnule.
Deci ai verificat? Ce drăguţ...
Mai e ceva. Boulou.
"Boulou"? Ce-i asta?
Un nume din jurnal.
Conform cercetărilor noastre, un nume cu greutate.
Boulou?
- Vă spune ceva? - Nu.
Se numeşte ca şi vila dvs din La Baule, domnule.
În pozele astea se vede plăcuţa.
Vila Boulou. Nu m-am gândit la asta.
Îi spunem Vila Boulou, nu Boulou.
După cum vedeţi în poze.
Nimeni nu-i spune aşa. Sunteţi singurul.
Suntem cel puţin doi. Cu dvs, trei.
Şi dumneavoastră, doamnă?
Mă refeream la victimă.
Adică la jurnalul ei.
Aş fi curios să văd acest jurnal,
în care se presupune că apare numele meu şi al dlui Boulou.
Se poate?
Faţa judecătorului exprima suferinţă şi răutate.
Am făcut nişte cercetări... Una din plăcerile meseriei.
A fost însurat, dar nu pentru mult timp.
Soţia l-a părăsit.
S-a recăsătorit cu... cum îl cheamă?
Un domn prea prost să spună ceva,
dar care făcea parte dintr-o familie bună şi moştenea o avere.
Sunt de-ai tăi. Eşti din Bordeaux, nu?
Da, sunt din acea zonă. Bordeaux.
În fine...
Judecătorul ăsta de joasă speţă din Bordeaux
te-a luat la ochi, cum s-ar zice.
A pomenit de tine. Asta mă îngrijorează.
Eu ar trebui să-mi fac griji.
Asta-i problema ta.
Pe mine mă deranjează în ce m-a băgat din cauza ta.
Nu văd de ce.
Ţi-am spus. Din cauza ta.
Ştiţi că n-aş permite să se întâmple nimic, dle Laborde.
Am încredere în tine şi ţi-am demonstrat.
Cred că meriţi asta şi sper că vei continua să meriţi.
O zi bună, domnule Laborde.
După cum îi spuneam şefei mele...
- Ea ţi-e şefă? - Da, e şefa mea.
- Şi femeile pot fi şefe. - M-ar scoate din sărite aşa ceva.
Te obişnuieşti. Lasă-mă să termin.
I-am zis: "Cu ăştia doi nu merge ca de obicei".
De obicei, vă separăm şi vă spunem că celălalt a recunoscut.
- Şi vă ţine figura? - Da.
- Cu noi n-ar fi ţinut. - Nu mai vorbi cu ei, Bambi.
Nu vezi că jegul ăsta vrea să te păcălească?
Nu vorbi cu el.
Eu şi Fred nu ne dăm în gât.
Asta e. N-o să aflaţi nimic.
Ştiu, asta i-am şi spus.
La început, n-a înţeles.
Apoi, da. Ce şi-o fi zis?
În orice caz, n-avem nevoie să mărturisiţi.
Avem cadavrul lui Homere. Mobilele voastre arată că eraţi acolo.
Martorii spun că v-aţi certat cu el
şi ştim că tu ai mai fost în locul unde am găsit cadavrul.
Toate se leagă.
Dacă am ucide pe toţi cei cu care ne certăm...
Chiar şi tu ai fi deja mort.
Ce dovezi aveţi? Astea-s doar vorbe. Nu puteţi dovedi nimic.
Mie-mi spui?
Uite, tu ai mai avut un proces.
Nu existau probe pentru condamnare, dar ai fost condamnat.
Să-ţi explic. Eu nu trebuie să dovedesc nimic.
Treaba mea e să fii condamnat la proces.
Avem destule lucruri cu care să obţinem asta. Mergem la proces.
Nu mai e cazul să-ţi spun că poţi lua oricât pentru crimă.
Doi ani, cinci, zece, 20, pe viaţă.
Depinde dacă a fost legitimă apărare, premeditare sau ai avut un motiv.
Am avut un motiv, dar nu de-asta l-am omorât.
- Gura! - Nu suntem ucigaşi!
Suntem suspecţi. De-asta suntem aici.
Ce motiv aţi avut?
Ştii foarte bine. Cearta cu Homere.
- Ziceai că aveţi un martor. - Mai mulţi.
Dar chiar tu ai zis că ăsta nu-i un motiv suficient.
Ne trebuie ceva important, nu o punguliţă de droguri.
Altfel, judecătorul nu vă va crede niciodată.
Dacă veţi spune că a fost o neînţelegere, n-o să vă creadă.
Va şti că minţiţi şi că sunteţi vinovaţi.
Va crede că noi l-am omorât.
Da.
Ne-am dus la Amsterdam.
Trebuia să luăm ceva. Am aranjat să ne întâlnim cu Homere.
Ne-am dus la întâlnire.
N-a venit. Avea o indigestie.
Ne-am dus la maşina lui. Eram porniţi s-o facem praf.
V-a fentat de bani şi abia după două zile l-aţi căutat.
- Vă şi cred! - E adevărat!
- A furat banii sau nu? - Nu.
- Şi i-aţi dat drumul? - Nu, a fugit de-i sfârâiau călcâiele.
Mă iei de prost?
Vă ştiaţi de la grădiniţă.
Şi v-a scăpat de sub nas? Mă laşi?!
Jur! Jigodia m-a înşelat cu bună ştiinţă.
- Renunţ. N-are rost. - Cum adică? Ţi-am spus...
Toată chestia asta cu Amsterdam e o minciună. Am auzit destule.
Totuşi, dacă au plecat, înseamnă că nu l-au ucis ei.
Ori l-ar fi omorât pe loc, ori deloc.
Dacă voiam, îl omoram pe ticălos. Ne-am gândit la asta.
N-au fost la Amsterdam!
Le-am căutat prin casă şi n-am găsit nimic.
Drogurile nu sunt la noi acasă.
Sunt ascunse.
Unde?
- Doar n-ai de gând să le spui? - Nu-mi spune tu ce să zic!
Nu vrei să-ţi revezi familia, pe Fatima?
- Turnătorule! - Gura!
Vrei să faci puşcărie 40 de ani?
Dacă ne pui o vorbă bună la judecător, îţi spun totul.
Bine.
Poliţia! Mâinile sus! La perete!
Bine, am auzit!
Nu mişca! Mâinile sus!
Vă pot explica...
Fratele meu mi-a spus despre ascunzătoare.
M-am gândit să verific, înainte să vă deranjez.
Am fost întors pe dos de când a murit Homere.
Am sesiune în iunie. Ne trebuie bani pentru studiile surorii mele.
Mi-ar plăcea să cred că nu s-a atins, dar...
- Voia să le vândă, e evident. - Am ajuns la timp.
Altfel, n-am fi avut nimic împotriva lui Fred şi Bambi.
Îi mai reţin, dacă vrei.
Sau sunt prea familiar? Suntem singuri.
Da, dar suntem la serviciu.
Cum rămâne cu Tony Simoes?
Vrea s-o scoată la cale singur. Nu vreau să fiu procuror de caz.
Ar trebui să le găsim o bursă lui şi surorii lui, să termine şcoala.
Ar fi mai bine decât heroina şi închisoarea.
O să discut cu el.
Dacă vrei, vorbesc eu cu sora mai mică.
Adică...
Dacă vi se pare potrivit, domnule.
Bună idee, doamnă comisar şef.
Ai numai note de 10? Eşti prima din clasă?
Nu-i nimic rău în asta.
Mulţumită lui Homere, am putut sta la şcoală.
El a avut grijă de noi după moartea tatei.
Putea să se prăbuşească şi el, ca mama.
Homere nu a făcut şcoală.
Spunea că nu-i suficient de deştept, dar nu era adevărat.
Mergea la seral fără să spună nimănui, decât mie.
- Nici măcar lui Tony? - Mai ales lui Tony.
Ticăloşii ăia ar trebui ucişi aşa cum l-au ucis ei pe Homere
sau chiar mai rău, ca nişte animale ce sunt.
O să merg la închisoare?
- De ce spui asta? - Din cauza drogurilor. Am minţit.
N-aveam de gând să le predau poliţiei.
I-ai minţit?
Oricum, nu m-au crezut. Nu că mi-ar păsa...
Dar pe dvs nu vă mint.
Voiam să le vând pe bucăţi şi...
Nu ştiu, să plătesc studiile mele şi ale surorii mele,
s-o ajut pe mama să trăiască liniştită până ajung eu să câştig bani.
A fost o idee proastă. Mereu există o altă cale.
Da, dar nimeni nu mă ajută.
Intră.
Fă cunoştinţă cu Elisa, sora lui Tony.
Încântat de cunoştinţă.
Am avut o discuţie.
Elisa crede că Tony l-a convins pe Homere să-şi înşele prietenii.
Nu cred, ci ştiu asta. I-am auzit când vorbeau.
Spune că Tony ştia că Homere va fi ucis şi voia lucrul ăsta.
Deja era ca şi mort.
Voiam doar să se termine totul.
Nu-i o crimă să furi de la hoţi.
Ştiai că-l vor ucide!
Nu ne-a adus decât belele.
Voiam doar să ne eliberăm de toate.
- Îmi găseam o slujbă, aveam grijă de tine. - Nu te-ai gândit decât la tine!
Ce acuzaţii i se aduc?
Că i-a dat fratelui mai mare nişte sfaturi greşite?
Elisa spune că ne va aduce dovezi.
Şi? Nu el l-a omorât.
Nu le-a cerut să-l omoare. L-a trimis doar la ei.
Avea la el 500 g de heroină.
O recupera. Nici măcar n-o cumpărase.
Uită-te.
Scrisoarea de la decanul său. Ţi-am povestit despre ea.
"Tony Simoes e un student responsabil, care munceşte din greu."
E ultima oară. Următorul nu va mai ajunge la mine.
Următorul... ce?
Următorul student bun?
Următorul puşti cu un frate delincvent?
- Următorul fiu al... - Următorul mincinos.
Asta ai aflat ulterior, Pierre.
Dacă ai fi ştiut dinainte, îl prindeai.
L-ai prins oricum.
Nu există mincinoşi.
Doar oameni care au nevoie de ajutor. De-asta suntem aici.
Tu şi cu mine.
Poţi fi sceptic, dar nu te poţi decide să nu-i crezi.
Sau vei ajunge ca judecătorii ăia bătrâni,
care au văzut prea multe
şi nu mai au nici iluzii, nici sentimente.
Înţelegi?
Iartă-mă.
Nu, ai dreptate.
Mulţumesc că eşti aici.
Cu plăcere.
Ce jalnic, o femeie şi un bărbat.
Neinspirat. Dezamăgitor.
Mai ai ceva?
O să-ţi aduc nişte scene de viol filmate de un soldat în Bosnia.
Tancuri, penisuri şi tatuaje. Trebuie să le văd.
Tot nu înţeleg cum a furat Benoit jurnalul de la judecător.
Eu l-am furat.
M-am dus la el acasă şi am luat jurnalul.
Ce-a fost în capul tău, să i-l dai lui, nu mie?
El mi l-a cerut.
Nu i l-am dat. I-am zis doar că l-am pus într-un loc sigur.
Ştiai că-ţi spunea Boulou? Din cauza vilei.
Nu face pe deşteptul.
Poftim. Cadou de la mine.
Restul însă... nu.
Trimite-o aici.
Nu vei fi dezamăgit.
Intră, domnişoară.
Nu ştiu dacă vorbeşte franceza.
Vei afla.
Vă las.
Te rog, ia loc.
M-am întâlnit de dimineaţă cu Laborde. Cazul Andreescu.
Da, ştiam că aveţi întâlnire.
S-a întâmplat ceva ciudat. A cerut să vadă jurnalul.
Jurnalul victimei.
Surprinzător.
Ar fi trebuit să i-l arăt.
Dar n-am putut.
Ştii de ce? Nu-l am.
Mi l-a furat cineva.
- De aici? - Nu, de acasă.
L-am citat pe Laborde jucând la cacealma.
Dar m-a prins.
Ştia că nu mai am jurnalul. I-a zis cineva.
Cineva a furat jurnalul şi numai tu ştiai unde era în seara aceea.
Ştiu că n-ai fost tu de vină.
Dar ai spus cuiva.
Trebuie să ştii cui.
Te-ai întâlnit cu amicul tău Faye şi i-ai spus despre jurnal.
- E o acuzaţie gravă. - E adevărul, nu o acuzaţie.
Benoit Faye mi-e prieten apropiat. Nu pot să cred...
Un magistrat nu poate păstra anumiţi prieteni.
Dar, în cazul de faţă, ar fi folositor.
Prietenul tău Benoit ştie multe lucruri.
Ni le va spune,
fiindcă mă vei ajuta tu să-l fac să vorbească.
Ne-am înţeles? Altfel ar fi păcat...
Traducerea & adaptarea: Andrada2003/SubTeam pentru www.subs.ro