Sunt pe cale să descopăr adevărata natură a misiune navei.
Ai avut controlul navei tot timpul ! De ce n-ai spus nimănui ?
Alianţa Lucian plănuieşte un atac pe Pământ.
L-am sufocat pe Riley cu mâinile mele.
Sunteţi un comandant bun.
Singura misiune e să ducem aceşti oameni acasă.
N-a fost niciodată asta, ci să ajungem acolo unde mergem.
Asta e misiunea.
Ginn a fost sugrumată de Simeon.
Şi am primit confirmarea că dr. Perry a murit pe Pământ.
- Cred că avem o conexiune. - Sunteţi la bordul navei. Sunt col. Young.
- Cine eşti ? - Ginn.
Dacă Ginn e în corpul lui Chloe, cu cine e conectată Chloe ?
- Chloe ? - Nu, Amanda Perry.
Mai am o idee, scaunul cu interfaţă neurală.
Putem izola şi descărca fiecare conştiinţă în memoria navei.
A funcţionat. Mulţumesc.
- Ştiu că e temporar. - Pentru moment, e tot ce putem face.
CONFISCARE sezonul 2, episodul 15
D-le ambasador, când am discutat prima dată să folosim miezul planetei dvs.
ca sursă de energie pentru formarea unei adrese
cu nouă simboluri, era un mister ştiinţific.
- Acum a devenit o necesitate. - Aţi vrut mereu să trimiteţi oameni.
Nu oamenii aceia, nu aşa nepregătiţi.
Dacă am putea deschide o linie de alimentare şi personal înlocuitor...
D-le Woolsey...
Planetele care îndeplinesc cerinţele sunt foarte rare.
Mai mult, 99% din efort s-a făcut.
Extrageţi energie din miez, Poarta stelară e la locul ei...
De două ori aţi încercat şi de ambele dăţi
planetele au fost distruse într-o reacţie în lanţ.
Supraîncărcarea Icarus a fost rezultatul bombardamentului inamic. A doua oară...
Cunoaştem factorii perturbatori în ambele cazuri.
Cu toate astea, savanţii noştri cred că soluţia dr. Rush e periculoasă.
De asta v-am rugat să veniţi, d-le.
Avem o nouă soluţie.
Ambasador Ovirda, dr. Rodney McKay.
D-le ambasador, d-lor. Durează o secundă să pornească.
Aveţi o priză pe aproape ? Merge şi aşa.
Cal la nebunul reginei.
Mută-l tu.
Nu te puteam învinge nici când erai reală. Ce şansă am acum ?
- Sunt o persoană, Nick. - Bineînţeles că eşti.
Ceea ce am vrut să spun, ce ar fi trebuit să spun,
e că eşti mai mult de atât.
- Sunt tot eu. - Ce faci acum ?
- Sunt aici cu tine. - Şi ?
Şi... analizez structura pe care ai găsit-o în baza de date,
accesez senzorii navei pentru a studia cea mai apropiată...
Ok, am înţeles.
Mult mai mult decât o persoană în carne şi oase.
Atunci de ce visez doar asta ?
Şi eu am acelaşi vis,
iar tu eşti în el.
Există o cale.
Traducerea şi adaptarea Mr H. @ www.titrări.ro
STARGATE UNIVERSE comentarii pe www.tvblog.ro
Gata. Scuze. Acum...
Probabil ştiţi dictonul "algoritmii sunt totul", deci...
Doctore, te opresc aici.
- Am spus doar "deci." - Nu sunt un savant.
Nu-i nimic, am simplificat-o.
- N-are rost să irosim timpul. - Pot vorbi foarte repede.
Ascultaţi-mă. Dacă rolurile erau inversate,
aţi fi pus populaţia Pământului în pericol ?
- Nu-i niciun risc. - Să sperăm că după ce savanţii noştri
vă analizează munca, vor ajunge la aceeaşi concluzie.
- Nu e timp pentru asta. - Colonele...
Alianţa Lucian vrea Destiny. Ştiu că instalaţia dvs. îi poate duce acolo
şi ştiţi prea bine că nu vor accepta un refuz.
Un argument excelent pentru a demonta instalaţia.
Să nu credeţi că asta îi va opri. Se vor mişca mai repede.
Vor face orice să ajungă pe Destiny, chiar dacă asta vă aruncă planeta în aer.
- Atunci nu-i lăsaţi. - Dacă vă putem arăta
că soluţia dr. McKay e sigură...
Ăsta e preţul protecţiei faţă de Alianţa Lucian ?
Ca practicant al diplomaţiei, trebuie să înţelegeţi
că statele suverane acţionează în propriul lor interes.
Ca apărarea unei linii de aprovizionare, de exemplu.
De exemplu.
Dacă şi când savanţii noştri ajung la concluzia doctorului McKay...
Nu, nu, ar putea dura luni să înţeleagă procesul.
- Atunci atât va trebui să aşteptaţi. - Alianţa nu va fi la fel de răbdătoare.
N-am de ales decât să sper că vă înşelaţi.
O zi bună, d-lor.
Alianţa a ajuns la ei. Tocmai ne-a dovedit-o.
Trebuie să acţionăm.
- Nici nu s-a uitat la munca mea. - Deoarece nici n-ar fi înţeles-o.
Mi-ai văzut prezentarea, şi o pisică ar fi înţeles-o.
Ştie că guvernul lor va asculta doar de experţii lor.
- Şi noi am face la fel. - Au făcut deja o înţelegere cu Alianţa.
- Mă îndoiesc. - Pot dovedi.
- David, cum a mers ? - Cum m-am aşteptat.
Dr. McKay, reputaţia te precede.
- O parte chiar bună. - Iar tu eşti... ?
Scuze, pietrele de comunicare. El e col. Young, comandantul lui Destiny.
Pe Woolsey îl ştii.
- Ai spus ceva despre dovadă ? - Nu chiar, dar pe aproape.
Am pus o duzină de sateliţi de spionaj în jurul Langarei.
Comunicaţiile sunt codate într-un cod al Alianţei pe care nu l-am spart încă,
dar există suficient trafic să sugereze un fel de negociere.
- CIS ştie asta ? - Generalul O'Neill l-a informat pe şef
şi pe preşedinte de dimineaţă într-o întâlnire de urgenţă.
Suntem în război nedeclarat cu Alianţa.
Dacă Langaranii s-au aliat cu ei,
ar putea lansa un atac asupra navei oricând.
Fără beneficiul soluţiei mele.
Ceea ce ar face activarea Porţii mult mai periculoasă pentru Langarani.
Deci îi protejăm de ei înşişi, asta e ?
Dacă aşa vrei să-i spui...
- O'Neill a autorizat misiunea pe Langara. - Ce fel de misiune ?
O numim "Dovada", dar înainte să începem, vrem să vedem prezentarea lui McKay.
- Bine. - Nu aici.
- El cine e ? - Bună întrebare. Unde e Rush ?
L-a trimis pe dl Brody în locul lui. A spus că nu vă pasă.
- Asta nu înseamnă că poate face ce vrea. - Ce e ?
Rush trebuia să meargă pe Pământ să-ţi verifice datele.
- Credeam că am venit să vorbesc cu el. - Nu, cu Eli.
Îl convingi pe el, mă convingi pe mine. Locotenente ?
Da, d-le, mă ocup eu.
Rush, sunt Young. Unde eşti ?
- Sunt aici. - Da, desigur. Ne-am întâlnit la CPS.
- Vanessa, nu ? - Da.
- După tine. - Nu, doamnele primele.
O iau eu înainte.
Hei.
A intrat în mine, practic, grăbindu-se undeva.
- A zis ceva ? - Să-ţi spun că îşi ia liber azi.
- Ce înseamnă asta ? - Aşa am zis şi eu. Tocmai l-am găsit.
Semnalele vitale sunt stabile. Rulează un program pe care nu l-am mai văzut.
- Nu mă întrebaţi, habar n-am. - N-ai auzit ? Îşi ia liber astăzi.
Mai degrabă doarme. Detectez unde delta.
Stagiul patru de somn, foarte profund.
Acum vă spun să-l treziţi pe ticălos iar tu o să-mi spui că e periculos.
Păi este.
Bine. Aflaţi ce dracu face apoi raportaţi-mi.
Eşti într-o simulare.
Era deja în baza de date a navei. De fapt, unii dintre voi l-aţi trăit deja.
Scenariul imposibil al col. Young.
Era deja capabil să genereze senzaţii hiper-realiste.
A trebuit doar să găsesc o cale să-l rulăm împreună.
Aici intervine scaunul.
Într-un fel, acum eşti în afara corpului tău fizic.
N-ar fi fost atât de plăcut dacă era doar în mintea ta. Aşa, ne simţim reciproc.
Probabil ai pus nişte
condiţii pentru a putea rula scenariul.
Asta a fost partea uşoară.
Parametrii sunt aşa simpli încât poţi veni şi pleca după voie.
Deci suntem doar noi doi, în mica noastră lume.
Avem întreaga matrice a navei la dispoziţie.
Cred că am putea chiar lua o navetă undeva. Dacă vrem.
Serios ?
Poate vom încerca asta odată.
- Nu acum. - Categoric nu acum.
Greer, eşti nebun ? Tocmai ai donat un rinichi.
- Aveam nevoie de puţină mişcare. - Aici erai !
Scuze, colonele, s-a furişat.
Ronald, nu-mi foloseşti la nimic mort. Întoarce-te în infirmerie.
Da, d-le.
Nu, nu, aici greşeşti.
Nu poţi face acea deducţie deoarece e în afara condiţiilor limită.
- Asta schimbă condiţiile ! - Nu merge aşa !
Dacă faci schimbarea, ba da. Citeşte inscripţiile de pe perete, omule...
Puştiule, un trimestru la MIT nu te face...
- D-lor, probleme ? - Ce ?
Crede că vorbim despre soluţia ta de apelare cu nouă simboluri.
Nu, nu, am trecut mai departe. Foarte inteligent puştiul.
Îmi aminteşte de mine la vârsta lui.
- Desigur, eu nu eram atât de... - Păros ?
- Va merge ? - Da, da.
- Aş vrea să mă fi gândit şi eu. - Mulţumesc.
Ca să fie clar, fără să explodeze planeta ?
- Aş zice să şansele sunt... - Statistic, zero.
Bun.
Calculele iniţiale ale lui Rush erau bune.
Însă folosea o bază trinară nu quad, ceea ce a...
Nu-mi pasă atâta timp cât Eli zice că e în regulă.
- Da, sunt bune. - Să mergem.
- Tocmai am ajuns aici ! - Poţi reveni oricând.
De fapt, dacă reuşim, poţi veni personal.
- Nu s-a încheiat, d-le. - Să te văd !
- Brody a validat soluţia lui McKay. - Bineînţeles.
N-a mâncat citrice cât a fost în corpul meu, nu ?
- Pentru că nu mă simt prea bine. - Bănuiesc că începeţi misiunea.
- Nu prea avem de ales. - Bineînţeles că avem !
Evident, Alianţa le-a făcut o ofertă substanţială.
Dacă mergem cu o ofertă de pace proprie..
Gen. O'Neill crede că Alianţa va acţiona în câteva zile,
fie că sunt sau nu invitaţi de guvernul Langaran.
De asemenea, crede că ar prefera să fie aliaţii noştri, dacă ar avea de ales.
- De acord. - Scopul misiunii noastre
e să le uşurăm alegerea, dovedind că soluţia lui McKay e sigură.
- E sigură. - Al doilea obiectiv e să determinăm
dacă au făcut deja o înţelegere cu cealaltă parte.
- Şi dacă e aşa ? - Acţionăm în consecinţă.
Alianţei nu i se va mai permite să atace iarăşi Destiny.
Cred că vorbesc pentru amândoi când spun că dacă intenţionaţi
să ocupaţi clădirea cu forţa, nu vrem să fim implicaţi.
Bineînţeles că nu, d-le Woolsey. Le vom face o ofertă de pace.
- T.J., vreo schimbare ? - Nu cred că doarme.
- Starea e mai apropiată de comă. - Ce-i în neregulă cu tipul ăsta ?
T.J., nu e cel mai potrivit moment, însă eu şi Scott trebuie să facem asta.
Eşti la conducere. Ţine o echipă permanent în camera Porţii.
- Da, d-le. - Şi verifică-l pe Greer.
- L-am găsit pe coridor de dimineaţă. - Ce ?
- N-arăta prea bine. - N-ar trebui să umble !
În afară de "îmi iau liber azi" a mai zis ceva
ce ne-ar oferi un indiciu despre ce face ?
Mie nu.
Poate n-a suportat să vadă cum i-a îmbunătăţit McKay opera.
Nu zic că n-are ego-ul cât un autobuz,
însă Rush ar ucide să aducă oameni şi provizii de pe Pământ.
Deci, ce era atât de important ?
Sunt sigur că plănuia să-mi spună la următorul nostru taifas.
Fă-mi o favoare, pune-l pe picioare ca să-l pot pune la pământ când revin.
Scuze, n-am vrut să te trezesc.
Chiar trebuie să fie aşa cald aici ?
Nu e. Ai febră, ceea ce înseamnă că te lupţi cu altă infecţie.
Bine de ştiut. O să lupt mai tare.
Aş vrea să fi mers aşa.
Merge.
Poftim.
Vezi, mă simt deja mai bine.
Cum se simte Volker ?
Minunat, pentru cineva cu rinichiul altuia.
Nu mă aşteptam să te îmbolnăveşti tu.
Mai bine eu decât el.
- De ce ? - Pentru că sunt puternic.
Da, eşti.
Însă gata cu plimbările, bine ? Trebuie să dormi.
Ăsta-i un ordin.
Da, d-nă.
N-am găsit nimic. Tu ?
Nu prea există activitate cerebrală, de parcă nici n-ar...
Verifică jurnalele cât de în urmă poţi.
Starea lui fizică actuală n-are nicio legătură cu asta.
- Fir-ar să fie. - Da. Un upload pe cinste.
Peste 900 TB au fost transferaţi în memoria navei.
Eli, la ce mă uit ?
Conştiinţa completă şi necenzurată a lui Nicholas Rush.
Mi se pare ciudat să fiu singur.
- Mersi. - Ştii ce voiam să spun.
Trebuie să fie diferit şi pentru tine.
Da, e... dificil de explicat.
Uneori, ignor ore întregi faptul
- ... că există alte persoane la bord. - Da ?
Ca atunci când privesc în afara navei,
urmărind galaxia din jurul nostru,
iar alteori când analizez date în fracţiuni de secundă,
date ce mi-ar lua ore să le citesc dacă aş fi...
Dacă ai fi... o persoană vrei să zici ?
Prefer să fiu aici cu tine. Adică fizic aici.
Existenţa ca şi conştiinţă e...
singuratică.
Nu trebuie să mai fii singură vreodată.
N-ai idee cât mă bucură să te aud spunând asta.
De fapt, dacă ar exista o cale
să interacţionez cu sistemele reale ale navei...
- ... am petrece şi mai mult timp împreună. - Dar nu poţi.
Sistemul e izolat.
N-ar mai fi o simulare dacă ar avea repercursiuni în lumea reală, nu ?
Mai bine le spunem lui Ginn şi Eli.
E în regulă dacă păstrăm secretul, pentru moment ?
Da, desigur.
Chiar trebuie să plec.
Trebuie ?
Am stat destul aici încât col. Young să devină isteric.
Şi mai trebuie să şi lucrez.
Deci...
Există o uşă undeva sau doar pocnesc călcâiele ?
E chiar mai uşor.
Trebuie doar să te aşezi, să închizi ochii
iar când îi deschizi, eşti înapoi.
Iar ţipetele, acuzaţiile şi cererea de explicaţii vor începe.
De-abia aştept.
Dar te întorci curând, nu ?
Poţi să mă vizitezi oricând în lumea reală.
Nu e acelaşi lucru, dar...
Cel puţin ştii că te iubesc pentru mintea ta ca şi pentru corpul tău.
Da.
Haide, ia loc.
- Vin mai târziu să-ţi urez noapte bună. - Ne vedem atunci.
Amanda,
n-a funcţionat.
Poziţii defensive !
- Sunt neînarmat. - D-le Woolsey. Nu eşti aşteptat.
Mă aflu aici la cererea guvernului meu,
aduc cadouri pentru ambasador şi administratorul vostru.
- Să-l sun, d-le ? - Nu încă.
- Ce fel de cadouri ? - Simboluri ale prieteniei noastre.
Artefacte sculptate de însăşi Străbuni cu un milion de ani în urmă.
Aş prefera să nu...
Doar nu te aştepţi să-ţi permit să le duci
administratorului Halpurn fără să le examinez mai întâi ?
Bine.
- Căpitane, sunt acceptabile ? - Par în regulă.
- Atunci le pot duce administratorului ? - Absolut.
Excelent. Cunosc drumul.
- Ce e asta ? - Eşti la bordul navei Destiny.
Îţi promit că nu vei fi rănit şi te vei întoarce în corpul tău curând.
Woolsey ? Ce cauţi aici ?
A adus un cadou, d-le, pentru dvs. şi ambasador.
L-am inspectat deja, pare inofensiv.
Căpitane, trebuia să-l instruieşti pe dl. Woolsey să se întoarcă acasă imediat.
Cel puţin citiţi inscripţia de pe piatră.
Vă rog.
- Cum e posibil aşa ceva ? - Asta nu vă pot spune, d-le.
Rămâneţi calm. Nu va dura prea mult.
- Merge treaba ? - Până acum, toate bune, d-le.
- Ce naiba port ? - Echipele SG-4 şi 5 ajung în cinci minute.
Să-i întâmpinăm, atunci.
- Ar fi trebuit să meargă. - N-are rost să intrăm în panică.
- Poate ar trebui să încerci din nou. - Am încercat.
Poate pot opri simularea altfel.
Nu, Amanda, bine gândit, dar n-o poţi face de aici.
Sistemul e izolat, chiar tu mi-ai spus asta.
De fapt, nimic din tot ce faci n-are vreun efect.
Nu ştiu cum am putut să fiu atât de proastă.
Asta nu eşti.
Probabil e doar o eroare.
Probabil, însă eu nu pot pleca iar tu n-o poţi repara de aici, deci...
Corect.
- Vei fi bine ? - Da. Du-te.
- Gin ? Gin ! - Eli !
E în memoria navei. N-o să te audă mai bine de acolo.
- Atunci de ce nu-mi răspunde ? - De ce crezi că ne poate ajuta ?
Cred că ştiu ce face Rush.
Eu şi Ginn am avut aceeaşi idee şi cred că au vorbit.
- Ce ? - În cercetarea ascensiunii,
Străbunii au experimentat mereu cu transferul conştiinţei umane.
- Aşa funcţionează pietrele, nu ? - Habar n-avem.
De ce ar face asta ?
În regulă, asta e puţin...
Cu o seară înainte, Ginn mă vizita în cabină.
Discutam iar eu am spus ceva de genul...
"N-ar fi grozav să putem face mai mult ?"
- Te referi la contactul fizic. - Da.
- Vrei să spui... - Da, da, asta ziceam.
Sincer, doar gândeam cu voce tare, dar sugestia n-a fost bine primită.
Eli, tocmai a murit iar conştiinţa i-a fost descărcată în memoria navei
- ... iar tu te gândeşti la... - Ce ? Nu, nu.
Cu partea aia a fost de acord.
Atunci de ce ?
- Pentru că a zis ar fi periculos. - De ce ?
Nu crezi că descărcarea unei conştiinţe umane
iar şi iar e puţin... periculoasă ?
Am încercat s-o conving, a devenit furioasă sau deprimată
sau o combinaţie între cele două, şi n-am mai văzut-o de atunci.
Sunt sigur că amândouă lumile vor beneficia de descoperirile făcute.
Eu şi ambasadorul suntem de acord.
Ne bucurăm să putem ajuta.
- Oamenii noştri vor forma imediat. - Desigur.
Am fost de acord să încercăm activarea
Porţii formând adresa cu nouă simboluri, imediat.
Vom face asta pentru a dovedi viabilitatea
şi siguranţa unei asemenea conexiuni,
pentru a-i putea ajuta permanent
pe semenii lor din partea cealaltă.
Sunt încrezător că nu există niciun pericol.
Căpitane ?
O echipă de pe Pământ va sosi curând.
Vor avea sprijinul şi cooperarea noastră totală.
Lăsaţi armele, aceşti oameni ne sunt aliaţi.
- Liberi ! - Căpitane, ce se întâmplă ?
Am tras cu urechea. S-au oferit să împartă totul.
Informaţii, tehnologie...
Administratorul a zis că folosind atâta energie ar putea supraîncărca miezul,
- ... ar deschide crusta planetei. - E bun.
Ce ?
Se târguia.
- Scuze că am lipsit atât. - De fapt, nu m-am plictisit de loc.
Am încercat să observ diferenţe între locul ăsta şi lumea reală,
iar dacă există vreuna, eu n-am găsit-o.
- Deci te vei întoarce ? - Mai întâi trebuie să plec.
- N-ar mai trebui să fie o problemă. - Nu m-am îndoit niciun moment.
Care a fost problema ?
De fapt... a fost Ginn.
Ginn ? Ce legătură are ea cu asta ?
- Nu cred că e de acord. - Nu e treaba ei.
Ştiu, însă cumva, dezacordul ei te-a ţinut aici.
Col. Telford, d-lor, bine aţi venit.
McKay, dr. Rodney McKay.
Da.
Cu permisiunea dvs., d-le administrator, vom începe.
Clădirea e la dispoziţia dvs.
- McKay, pune-ne la treabă. - Bine, tu şi echipa ta
verificaţi dacă releele de putere sunt ataşate la Poarta stelară,
în timp ce eu mă conectez la anticul lor server.
Vreau oameni la fiecare intrare a clădirii.
- E o clădire mare, d-le. - Foloseşte oamenii lor dacă trebuie.
Mai încercăm odată ?
Pa.
Ne mai vedem.
- S-a întors ! - Nu e nevoie să ţipi, mă văd şi ei.
- La ce naiba te gândeai ? - Mă gândesc că mi-e foame.
- Cât timp am lipsit ? - Aproape 12 ore.
- Pare corect. - Dacă mai faci aşa ceva, spune cuiva.
Da, da.
- Young e supărat ! - Poate ţipa la mine mai târziu.
Cum poţi fi aşa indiferent ? Puteai să mori.
Poţi ţipa la mine în drum spre sala de mese, dacă vrei.
Nu-mi vine să cred.
Amanda spune că a fost un fel de act subconştient de dezaprobare.
- Ginn n-ar răni pe nimeni. - Nu mai contează. M-am întors.
Cum a fost ?
Foarte... personal.
Nu vom putea menţine şarada asta la nesfârşit.
- Cât va dura ? - V-am spus la şedinţă.
Ai mai spus că vei reanaliza după ce ajungem aici.
Clădirea trage deja energie din miezul naquadria,
ceea ce grăbeşte lucrurile. Pe de altă parte,
asta e tehnologie din 1940, ceea ce îngreunează lucrurile.
Apoi mai e şi factorul "nu mai fac lucrurile ca pe vremuri"...
O oră sau două, McKay. Care e ?
Dacă sfârşim conversaţia acum, poate reuşesc într-o oră.
- Sheppard are dreptate. - Despre ce ?
Poate acum e momentul să ne ocupăm de obiectivul secundar.
Chiar te rog. Te conduc în biroul meu.
Cum poţi controla fluxul energetic cu un dispozitiv aşa mic ?
Tehnic vorbind, din punctul tău de vedere, eu sunt din viitor.
Dr. McKay apreciază ajutorul dvs.
Care-i treaba cu geniile şi abilităţile sociale ?
Lasă. Poarta stelară e pregătită.
Bun. Încarc programul, deci zece minute, cel mult.
O să te întreb direct. După ce dovedim că putem face asta,
te-ar interesa să te alături echipajului lui Destiny ?
- De fapt, nu m-am... - Ştiu că ai mână liberă
să-ţi alegi misiunile, dar asta e cea mai incitantă.
Mai e şi problema că nu te poţi întoarce.
Nu încă, dar cu oamenii potriviţi la bord,
- readucerea navei în formă... - Dacă e măcar posibil.
De asta am nevoie de tine.
Credeam că Young e la comandă.
Dă-mi voie să reformulez, de asta avem nevoie de tine.
- Mandy. - Voiam să fiu sigură că ai ajuns cu bine.
- Iarăşi acasă. - Mă bucur. Am fost îngrijorată.
- Ştiu. - Ultimul lucru pe care l-aş vrea...
- Ce dracu a fost asta ? - Oprirea de urgenţă a motorului ZSL.
- Ginn. - Nu cred că vor fi pagube,
dar aveam nevoie de distragere. Dr. Rush e în pericol.
Ştiu, am încercat să-l trezim şi te-am căutat...
A fost o greşeală. N-a făcut-o intenţionat,
dar nu e cale de ieşire din simulare.
- Despre cine vorbim ? - Dr. Perry.
Am încercat să-ţi vorbesc, dar mă tot opreşte sau suprimă.
E greu de explicat. E nevoie de toată concentrarea mea doar să fiu aici.
- De ce ar face asta ? - Are nevoie de timp să rezolve problema
din programarea iniţială a simulării, dar nu poate.
Singura cale s-o încheie e din exterior.
Tu trebuie s-o faci, Eli.
- Cum ? - Trebuie să...
Ginn ?
Ginn.
- Ce s-a întâmplat ? - Am simţit o posibilă supraîncărcare
în unul din modulele motorului ZSL.
Am împiedicat-o printr-o oprire de urgenţă.
Foarte bine.
Deci...
Te las să lucrezi, sau mai stăm puţin de vorbă ?
Ar trebui să lucrez.
- Ne vedem curând. - Sigur.
- Avem o problemă. - N-ai găsit dovezi ?
Am găsit.
Că în ultimele luni, Langaranii au refuzat constant
- ... să aibă de-a face cu Alianţa Lucian. - Nu durează mult să spui "nu."
La fiecare discuţie, li s-a oferit din ce în ce mai mult,
şi de fiecare dată au refuzat, aparent pentru
a nu pune în pericol alianţa cu noi.
- V-am spus... - Woolsey, am avut motive să bănuim...
Da, din cauza sateliţilor.
Asta nu schimbă nimic.
Cred că e pentru dvs., d-le administrator.
Aici administratorul Halpurn.
D-le, nu ştiu cu cine aţi vorbit, însă n-aveţi motive de îngrijorare.
Totul e...
D-le ambasador ?
Vin aici.
N-ar trebui să încerci să mă scoţi de pe scaun ?
O făceam dacă mai erai în scaun, însă văd că...
- Ce faci ? - Nu-ţi face griji.
Reduci intensitatea scutului pe întreaga navă.
- Da, e în regulă. - Nu, opreşte-te ! Stai !
Ascultă, dacă puterea scutului scade sub 4%, nava se face bucăţele !
- Veţi fi bine. - Nu ! Ba nu !
- De ce faci asta ? - Deoarece n-am părăsit simularea, nu ?
- E timpul să găsesc singur o ieşire. - Nu asta e calea...
Toate simulările necesită parametri, condiţii dincolo de care
scenariul programat nu poate continua.
Dacă nici asta nu-l opreşte, nu ştiu ce o va face.
Nick, asta e real. O să-i ucizi pe toţi de pe navă.
Nu cred.
David, trebuie să reconsiderăm acţiunea.
Mai bine ceri iertare decât voie. Aşa îmi spunea mereu tata.
Asta avea sens când puteam activa Poarta înainte să fim prinşi.
Încă putem.
McKay, ce mai aştepţi ?
Programul... rulează.
Everett, trebuie să mă întorc iar vouă vă trebuie provizii.
D-le, se adună o armată în faţa clădirii.
Simbolul unu fixat.
Puţină atenţie, vă rog !
Din motive de siguranţă, vreau ca tot personalul
Langaran să părăsească sala imediat.
- Mulţumesc. - Nu e timp.
- Ar trebui să formăm către Pământ. - Nu ! Nu putem renunţa acum.
Va fi un dezastru diplomatic.
Îmi pasă de cei de pe navă, n-o să-mi cer scuze pentru asta.
Dacă ne oprim acum, renunţăm la şansa să-i ajutăm !
Iar dacă n-o facem, oameni vor fi răniţi, David.
Avem două unităţi SG plus noi doi.
Trebuie doar să-i respingem până reuşim conexiunea.
- Simbolul doi fixat ! - Apoi ?
Ne oprim. Explicăm ce s-a întâmplat, totul,
dar cel puţin vom dovedi că merge.
Simbolul trei fixat.
D-le ?
Nu trageţi ! Repet, nu trageţi decât dacă se trage asupra voastră !
Everett, nici eu nu vreau să rănesc pe nimeni.
- Însă avem o singură şansă. - Atât de mult vrei să te întorci ?
Nu doar pentru mine. Locul ăsta ar putea fi salvarea navei.
Simbolul patru fixat.
Ştim ce încercaţi să faceţi şi nu vom îngădui !
D-le ambasador, delegaţia Pământului m-a convins că nu e niciun pericol.
Nu ştiu cine eşti, însă administratorul Halpurn
n-ar fi fost niciodată de acord.
Simbolul cinci fixat !
Forţele noastre vor deschide focul dacă se ajunge la simbolul opt.
Vrem doar să vă dovedim că se poate, asta-i tot !
Alegerea vă aparţine.
- Nivelurile ? - În limitele prevăzute.
- Deci ar fi mers ? - Absolut.
Simbolul şase fixat şi apropo, eu n-aş sta acolo.
Nu vor trage.
Colonele, sunt doar savantul genial
delegat să strige evidentul despre simboluri,
dar dacă tot fac asta, misiunea asta a dat deja greş.
Poate merge doar mai prost.
Mulţumesc.
Opreşte-o.
- Nu putem opri simularea. - De ce ?
Deoarece Perry a programat parametrii. Conştient sau nu, ea îl ţine acolo.
Deci ce facem ?
Ginn mi-a spus că poate fi oprită doar din exterior.
Dr. Perry a oprit-o înainte să-mi poată spune,
dar sunt destul de sigur că ştiu ce voia să spună.
De ce ai făcut asta, Nick ?
Să dovedesc că nu era real.
- De ce m-ai minţit ? - Credeam că e un fel de eroare,
ceva ce pot repara.
Ei ţi-ar fi ţinut corpul în viaţă cât timp găseam eu o soluţie.
- Nu trebuia să-ţi faci griji. - Deci ce facem ?
Acum nu mai depinde de mine.
- Ginn a reuşit să vorbească cu Eli. - N-a fost vina ei, nu ?
Nu.
A fost o greşeală nevinovată în programarea parametrilor simulării.
Era aşa simplu că nu putea da greş.
- Care sunt parametrii ? - Nu te învinovăţesc.
Pentru ce ?
Amanda, care erau ?
Să ne iubim.
Asta-i tot.
Era singurul lucru necesar,
iar apoi ai fi putut veni şi pleca după voie.
Te iubesc, Nick. Dar tu nu...
Nu ! Nu, bineînţeles că te iubesc.
- Nu poate fi asta problema. - Nu-ţi poţi impune să fie adevărat.
Dar e adevărat.
Te iubesc.
N-a fost corect de la început. Eu te-am iubit majoritatea vieţii mele...
Nu, nu, Amanda, te rog, ascultă-mă.
Nu te lua după verdictul unui afurisit de program.
N-avem prea mult timp.
Eli a început să şteargă memoria unde sunt stocate conştiinţele noastre.
- Tu şi Ginn ? - E o senzaţie ciudată...
- Opreşte-l ! - Nu pot.
Încearcă, protejează-te !
Ştiu că te învinovăţeşti pentru moartea mea, n-o face.
Bine ?
Dacă nu s-ar fi întâmplat, n-aş fi simţit niciodată asta.
Chiar te iubesc.
Jur.
La revedere.
Tu eşti ?
- Da, noi suntem. - Da.
- Cum a decurs misiunea ? - Ne vor elibera oamenii
în schimbul protejării planetei lor de Alianţa Lucian,
şi de înlăturarea a Porţii stelare din centrala electrică, deci...
misiune eşuată.
Apropo de eliberarea prizonierilor.
Păreau de treabă. M-am gândit că nu strică
să le arătăm nava şi echipajul pe care încercau să-l ajute.
- Sper că n-am greşit. - Lt., după cum au decurs lucrurile,
cred că a fost cea mai bună decizie pe care a luat-o cineva astăzi.
Ce s-a întâmplat ? Cum am ajuns aici ?
De fapt, te-ai întors de câteva zile. Atât ţi-a luat să ieşi din comă.
Eli, ce dracu ai făcut ?
Ce dracu am făcut eu ?
Am transferat memoria unde erau stocate în carantină.
Acum sunt izolate de restul navei şi de noi.
- Amândouă ? - Era singura cale.
Aşa mi-a spus Ginn şi aşa am făcut.
Ca să te salvez pe tine.
Nu, Eli !
Las-o baltă.
Trebuie să te odihneşti.
De fapt, ai noroc că eşti în viaţă.
Ascult-o, doctore.
Ştie despre ce vorbeşte.
Traducerea şi adaptarea Mr H. @ www.titrări.ro
Transcript www.addic7ed.com