Det här är vad Destiny avsåg när hon gick in i stjärnsystemet.
Skeppet är vårt hopp att ta oss hem.
- Är vi klara? - Det blir vi aldrig.
- Du skulle inte ha lämnat honom. - Tror du inte att jag vet det?
Alla tror vi är säkra. Att de aldrig hittar oss igen.
Varför tog ni en av våra som fånge?
- Vi är inte säkra, eller hur? - Vem kommer?
- Alliansen kommer för att ta Destiny. - Jag överlämnar inte det här skeppet.
Tänk om vi kan öka FTL-effektiviteten?
- Vem är bäst? - Amanda Perry.
Trots hennes förmågor, finns det funktionshinder du bör vara medveten om.
Påverkar skeppet våra drömmar?
- Tänk om det här är ett test? - Som han misslyckas med.
Jag erbjuder min hjälp. Jag studerade de uråldrigas system inför resan.
Vi kan inte spendera resten av våra dagar här på skeppet som fångar.
- Det borde ni tänkt på innan ni anföll. - Jag kan vara på väg att upptäcka-
-Destinys verkliga uppdrag.
Överste Young.
- Ja. - Morgongenomgång. Du är sen.
Hon har varit den mest samarbetsvilliga av alla alliansmedlemmarna.
- Säkerhetstjänsten vill prata med henne. - Om den planerade attacken på jorden?
En klan från Ginns hemplanet tros ligga bakom den.
- Hon kanske vet var de har sin bas. - Eller peka ut vilka som vet.
Okej.
- Är hon där? - Ja. Men du bör veta att hon...
Hej, Ginn.
Vårt folk på jorden har frågat om du kan använda kommunikationsstenarna-
-för att komma och prata med dem. - Visst.
- Ursäkta, avbröt jag nåt? - Nej.
Jag...sov...bara.
De hoppades få prata med dig i eftermiddag, om det är okej för dig.
- Visst. - Bra. Jag kommer förbi senare-
-och informerar om reglerna för stenarna. Tack...
12 timmar på nedräkningsklockan, porten är tyst. Inga planeter inom räckhåll.
Vi försökte ringa Rush. Inget svar, som vanligt.
Rush, kom in.
Vänta. Det är nåt där ute, rakt framför oss.
- Det är nån typ av skepp. - Absolut inte ett portskepp.
Det ser inte heller ut som utomjordingarna vi stötte på innan.
Nya vänner. Hurra!
Säsong 2 Episod 7 - The Greater Good -
Den ser ut att vara övergiven. De som var ombord måste ha evakuerat.
- Var fan var du? - Jag jobbade.
- Jag vill veta vad du gjorde... - Jag är här. Kan vi ta itu med saken?
- Vi har skickat över en kino. - Har du hittat nåt?
- Skeppet är tomt. - De var nog i strid och övergav det.
- Vi bör skicka över ett team. - Vi har ingen skyttel.
- Vi kan använda rymddräkterna. - Och hoppa över?
Destiny stannade här av en anledning. Vem vet vilken data eller teknologi-
-som vi kan bärga. - Vem ska gå?
- Jag går. - Ganska riskfyllt för dig att vara...
Skeppet är övergivet. Jag är expert på utomjordisk teknologi. Jag bör gå.
Du har drygt sex timmar luft, om du inte kan få skeppets livsuppehållning online.
- Jag kanske ska gå med honom istället. - Det säger du nu när jag är i dräkten?
- Det här är ingen bra idé. Du behövs här. - Jag måste hålla ett öga på honom.
Oroa dig inte, löjtnant. Jag tänker inte lämna kvar honom.
Rush och Young går över och kollar, ser om det finns nåt värt att bärga.
- Vad är det här? - Ekvationer som Rush bad mig kolla.
Förstår du allt det här?
Jag är ledsen att jag inte har varit förbi så mycket den senaste tiden.
Jag har varit riktigt...
Det är okej. Jag hörde att du och en av alliansens folk-
-har arbetat mycket tillsammans - Ginn?
Ja.
- Vem har berättat det? - Matt.
Vi arbetade tillsammans på det här med att ringa upp inuti en stjärna-
-och jag lärde känna henne. Och hon är verkligen...
Jag vet inte. Vi blev vänner, och sedan, från ingenstans...
Jag är glad för din skull.
Vi är klara. Öppna dörren.
Bryggan ser ut att vara förstörd.
Jag är inne. Linan är säkrad. Kom över.
- Destiny, vi är ombord på skeppet. - Uppfattat.
- Skotten är förseglade. - Finns det livsuppehållning?
Inte än, men vi har gravitation, så det är en början.
Platsen är rätt illa tilltygad.
Förhoppningsvis kan vi hitta ett sätt att komma åt kontrollen av...
- Överste, är ni kvar? - Ja, vi här. - Är det?
- Det är det. - Vad är det?
Kapslar. Utomjordingarna vi stötte på, på portskeppet.
- Ni kanske ska komma tillbaka. - Oroa dig inte, kapslarna är tomma.
De kan finnas på andra ställen som inte är tomma.
Om det fanns nåt som fortfarande levde på skeppet, skulle kinon ha märkt det.
Är det en kontrollpanel?
- Ser du det här? - Ja, vi har det.
- Är det ett kontrollrum? - Nån form av manöverstation.
Den verkar bara ha begränsad kontroll. Jag kan nog stänga till fler skott...
Vi har livsuppehållning.
Kraften kommer på, på andra delar av skeppet också.
Rätt. Jag ska försöka byta över till skeppets kommunikation.
- Har du uppfattat? - Högt och tydligt.
Jag ska också...
- Vad fan hände?! - Jag vet inte. Motorerna har startat.
- Vad gjorde du? Stäng av dem! - Jag kan inte härifrån!
Motorerna har stängt av på egen hand. Kraften är nästan urladdad.
Det spelar ingen roll. Vi rör oss bort från Destiny.
Vänd oss runt, Rush...
Navigation och framdrivning kan inte kontrolleras härifrån.
- Ingen kraft alls? - Nödreserver.
- Systemen tog för mycket skada. - Om vi inte kan vända-
-får vi hitta en annan lösning. - Vi kan inte göra nåt härifrån.
Utan kontroll av Destinys huvudsystem, kan vi inte styra tillbaka till er.
Destiny kanske inser problemet och vänder på egen hand.
Vi kan inte chansa på nåt som kanske eller inte händer.
- Vad? - Jag vet inte. Berätta för mig.
Jag har arbetat en del med att-
-skriva ett program som låter mig åsidosätta Destinys autopilot-
-och manuellt starta styrraketerna. - Du vad?
- Varför berättade du inte? - Jag har inte varit så framgångsrik.
Destinys kommandoprogrammering är inte lättmanipulerad.
- Berätta. Jag kan hjälpa till med det. - Nej, jag menar, ja, naturligtvis.
Ni kan göra delar av det, men det mesta kräver nån med större-
-kunskap om uråldrigas drivsystem. - Nån som...
Amanda Perry, kan göra det.
Okej, ta ombord henne.
Dräkterna förbrukar energi när man bär dem. Ta av dem.
Fint rum. Det är större än mitt.
- Vad vill du? - Kan jag komma in?
Jag hörde att du har blivit vän med några på skeppet.
Problemet är att när du kommer nära nån-
-börjar du släppa på gardet, och då säger du saker du inte borde.
Du har väl inte gjort det?
Ursäkta mig.
Ginn? Vi har allt klart, om du är redo.
Redo för vad?
Inget som berör dig.
- Är du okej med det här? - Hon har gett sitt samtycke.
Hon är fullt medveten om reglerna för stenarna.
Jag klarar mig, Eli. Säkert.
Du kan behöva stanna kvar på jorden tills dr Perry är klar med vårt problem.
Är det okej för dig?
Sätt bara stenen på enheten när du är redo.
Vi ses snart.
Dr Perry?
- Camile. - Välkommen ombord på Destiny.
Informerades du om vår situation?
Ja.
- Hej, Eli. - Hej.
- Hur går det med algoritmerna? - Långsamt.
- Och dr Park? - Hon gick till maskinrummet.
Hon anropar dig när hon har nåt, hon såg inte optimistisk ut när hon gick.
- Och Eli? - Vid stenarna. Han hämtar Perry.
Det verkar finnas ett annat oskadat område på skeppet.
Jag har tryckutjämnat det. Kan vara värt att ta en titt-
-och se om det finns en skyttel, räddningskapsel eller nåt liknande.
- Håll mig underrättad om dina framsteg. - Naturligtvis.
Nicholas?
- Mandy? - Ja, jag är här. Jag kan se dig.
- Säg vad jag ska göra. - Bra, är Eli med dig?
- Ja, jag är här. - Bra. Gå och hjälp dr Park.
- Varför? - Hon behöver dig mer än dr Perry.
Okej, okej. Jag går.
- Kan du läsa det här? - Ja.
Den här är den första av flera algoritmer jag vill att du kör.
De är viktiga för att manuellt kunna åsidosätta Destinys framdrivningssystem.
- Första av flera? - Du trodde inte att det skulle bli kul?
Ja, mycket roligt, mr Brody. Tiden är viktig.
- Har du det? - Ja, jag har det.
Här är nästa.
- Rush, kom in. - Ja, överste.
Det finns inga tecken på nån skyttel eller räddningskapsel, om det fanns-
-användes de nog för att ta sig härifrån.
Jag kollar in några fler avdelningar, sen kommer jag tillbaka. Young ut.
- Nicholas? Algoritmerna du gav mig... - Förstår du dem?
Jag tror det. Ber du mig att gå till...
Ja. Nu. Snälla.
- Jag kommer strax tillbaka. - Behöver du hjälp?
Nej, tack. Jag klarar mig. Jag låter dig veta annars.
- Vi behöver prata. - Ursäkta? Jag är inte...
Jag är dr Amanda Perry. Vi använde kommunikationsstenarna?
Jag kom för att hjälpa till med en situation. Ginn är på jorden.
- Jag är ledsen, men jag måste... - Nej, nej, vi är inte klara här...
Är det nåt problem?
Sergeant, jag är dr Amanda Perry. Jag använde stenarna för att byta med Ginn.
Jag hörde det.
- Välkommen ombord. - Tack. Jag har en del jobb att göra...
Låt inte den här mannen hindra dig.
Tack.
Gå nu.
Den vägen.
- Nicholas? - Hittade du det?
Ja.
Rush, kom in. Vi förlorade precis kinosändningen.
Den är förmodligen utom räckhåll. Det skulle hända förr eller senare.
Oroa dig inte. Fortsätt jobba.
- Mandy, är du kvar? - Ja, Nick.
Det här är en privat kanal. Ingen på skeppet kan höra oss.
Så...det här är kommandobryggan.
Det är det. Nu kan vi äntligen sätta igång.
- Vad pågår här, Nick? - Jag är ledsen för alla gåtor.
- Ingen får veta att du är på bryggan. - Varför allt hemlighetsmakeri?
För jag har gjort det. Jag har knäckt Destinys huvudkod.
- Jag har full kontroll över systemen. - Över navigation och framdrivning?
- Ja, allt. - Så varför behöver du mig?
- Du kunde ha tagit nån av de andra. - Du är den enda jag litar på.
- Jag inte berätta för de andra, än. - Varför inte?
Sen. Just nu vill jag att du vänder Destiny och kommer och hämtar oss.
Okej. Säg vad jag ska göra.
- Vi förlorade kinosändningen. - Ja, den är utom räckhåll.
- Var är dr Perry? - Jag trodde hon skulle till ditt labb.
Dr Perry, är du där?
Dr Perry, kom in. Var är du?
- Nick, dina vänner anropar mig. - Svara inte. Inte än.
Hörni? Vi ändrar kurs.
Destiny vände precis i riktning mot rymdskeppet.
Vi är på väg.
- Bra gjort. - Vad ska jag säga till de andra?
Säg att jag skickade dig till maskin- rummet. Du programmerade-
-så att du kunde starta styrraketerna. Du är lysande. De kommer att tro dig.
Vad pågår här, Nick? Varför få jag inte berätta för nån?
Saker har förändrats sen ditt senaste besök.
Du känner mig bättre än nån annan. Jag har goda skäl att inte berätta.
Dr Perry, snälla svara. Vi behöver verkligen prata med dig.
Vi vill bara veta att du är okej.
Ja, Eli. Jag mår bra.
Jag är i maskinrummet. Jag lyckades köra dr Rush programmering.
Verkligen? Så du vände skeppet?
Ja. Jag kunde starta styrraketerna manuellt.
Wow! Okej.
- Behöver du hjälp? Jag kan komma ner... - Nej, det är okej. Jag är...
...nästan färdig här. Jag kommer snart tillbaka till kontrollrummet.
Okej.
- Vad gjorde hon innan hon gick? - Jobbade på algoritmerna Rush gav henne.
Hon tog med sig jobbet.
- Vad? - Kinosändningen, innan vi tappade den?
Jag spelar alltid in allt.
- Kan du läsa det här? - Ja.
Den här är den första av flera algoritmer, jag vill att du kör.
...Ja, så här långt går allt bra.
- Vi är hos oss er inom en timme. - En bra idé att få ombord dig.
Du sa att du skulle hitta ett sätt att få mig tillbaka ombord.
Jag gjorde det.
- Vad fan? - Mandy, vem är det?
Jag tror det inte. Du har knäckt Destinys huvudkod?
Du har haft kontroll över det här skeppet hela tiden?
Varför har du inte berättat för nån...
- Överste... Jag hade tänkt... - Knäckte du koden?
- Ja. - När?
- Spelar det nån roll? - När?
Strax efter Lucianalliansens attack.
Jag ville berätta, men jag ville vara säker att jag visste allt innan jag...
Jag borde ha dödat dig när jag hade chansen.
Det är ditt fel att vi förlorade skytteln, att Riley är död. Ditt fel!
Du mördade den grabben!
Var det din plan? Att hålla det hela hemligt?
- Se hur länge du kunde undanhålla det? - Jag hade inget val.
- Du kunde ha berättat för mig. - Jag kunde inte lita på dig.
Jag är inte den enda som känner så här.
- Det handlar om kontroll, eller hur? - Nån måste leda dessa människor.
- Tror du nån följer dig efter det här? - Nej, nej, inte jag.
Men inte du heller.
Kom igen, överste, titta på dig själv.
Du kommer knappt ur sängen på morgonen, struntar i att ta beslut.
- Du har fattat allt om mig, eller hur? - Alla kan se det. Du vet det är sant.
När jag knäckte koden...
Mängden av information som den avslöjade var...överväldigande.
Jag måste se att jag kunde hantera det innan nån fick tillgång till det.
Om systemen hanterades fel...
-resulterade det i att skytteln kraschade, en av våra män dör. Nåt sånt?
Ja.
Jag vet att jag har gjort misstag.
Simuleringen som skeppet lät mig gå igenom - var det du också?
Nej, nej, det var skeppet. Utom slutet.
Jag åsidosatte programmet för att få Destiny att hoppa tillbaka till FTL.
Med allt som har hänt senaste tiden - alliansen som försökte ta skeppet-
-liv som gått förlorade på grund av det.
Löjtnant Johansens bebis...
Det är en tung börda att bära, jag vet, men du måste fråga dig själv:
"Passar jag att leda dessa människor?"
Kanske en gång, ja, men inte nu.
Jag kunde inte berätta om koden.
Hur kan jag lita på dig när du inte ens litar på dig själv?
Rush, är du där? Rush, kom in.
- Är de utom räckhåll? - De har förmodligen stängt av radion.
Varför berättade han inte för oss?
Jag är ledsen. Jag borde ha gjort det, jag vet.
Han var så bestämd att jag skulle hålla tyst, att det fanns en bra anledning.
Vi är åtminstone på väg mot dem nu, eller hur?
Om Rush fortfarande är vid liv när vi kommer dit.
- Vad händer nu? - Destiny plockar upp oss-
-och sedan berättar du allt du har lärt dig sedan du knäckte koden.
- Du visste att spelet skulle ta slut. - Det är inget spel.
Destinys uppdrag kräver engagemang som jag tvivlar på att nån är beredd att ta.
Det finns inget annat uppdrag än att få hem alla.
Du har fel. Det handlade aldrig om att komma hem.
- Utan att få oss dit vi är på väg. - Vad fan betyder det?
De senaste veckorna har jag lärt mig så mycket mer om skeppet-
-om dess uppdrag. Det är betydligt viktigare än vi nånsin trott.
Okej, få höra det.
Är du bekant med den kosmiska bakgrundsstrålningen?
Brus som är kvar från Big Bang.
För länge sedan, gjorde de Uråldriga en upptäckt.
De hittade bevis på en struktur begravd djupt i bakgrundsstrålningen.
De trodde att en gång hade denna struktur en äkta komplicerad-
-sammanhållning. Därför kunde det inte ha skett naturligt.
- Hur är det ens möjligt? - Det är det inte. Inte med-
-nuvarande kunskap om fysik. Vi kan inte heller se strukturen med vår teknik.
Talar vi om nån form av kod? Ett meddelande?
Kanske ett meddelande eller tecken på intelligens från tidens begynnelse.
Skickat av?
Det är den frågan de sökt svar på när de sände ut Destiny.
Det är uppdraget.
Vi talar om ett mysterium som är förankrad i grunden av verkligheten-
-ett pussel med bitar utspridda över hela universums längd och bredd.
- Om det här är en annan bluff... - När jag hade knäckt koden-
-hade jag tillgång till skeppets arkiv. Tusentals sidor ägnas åt det här-
-forskning, filosofiska debatter... - Om vi inte har tekniken-
-att se det. Hur ska jag tro på... - Eftersom Destiny inte är vår teknik.
De lämnade data och skepp till oss.
- Och du har sett den här datan? - Jag ska visa dig.
Jag lovar inte att du förstår det, men det finns där.
Nån måste slutföra uppdraget. Vi är här. Varför inte vi?
Sluta prata om att vi inte hör hemma på skeppet. Acceptera det.
- Gå vidare, sluta titta bakom dig. - Jag vill bara få hem folket.
Att slutföra uppdraget kan vara vår enda chans att göra det.
Vi talar om en ordning i början av tid och rum-
-som går bortom allt vi nånsin trott. Jag tror att ju mer vi lär-
-ju fler bitar Destiny avslöjar, desto större makt har vi att kontrollera allt.
- Så det handlar om makt. - Ja, makt att förändra saker-
-ha kontroll över våra öden, rätta till våra misstag.
- Att spela Gud? - Nej. För att få större förståelse...
- Vad vill att jag ska göra? - Jag vill att du arbetar med mig-
-tillsammans, sida vid sida, till nytta för alla.
Det vore bra mycket enklare om du slutade att ha hemligheter.
Vi har haft våra meningsskiljaktigheter, men det upphör i dag.
Du har mitt ord.
Du är helt otrolig.
Anropa. Sätt fart.
- Mandy? - Ja, Nick, vi här. Vad hände?
Vi är okej, vinkel och hastighet är fel. Gå tillbaka, ställ Destinys luftsluss-
-så nära skeppet som möjligt. - Var är överste Young?
Jag är här. Vi reder ut det här sedan. Få oss tillbaka ombord först.
Vi bör sätta på oss dräkterna.
- Kom inte in för tvärt. - Kom långsides.
- Kanske Brody ska styra. - Håll tyst!
- Håll ett öga på styrbord. - Se upp med vinkeln...
- Vad pågår här? - Sakta ner. Det är mycket känsligt.
- Flyger hon skeppet? - Vet du vad du gör?
Kinon är skadad. Jag kan inte använda den för att ta oss tillbaka.
Det finns en annan i sökläge nånstans på skeppet.
Om vi kan hitta den.
- Backa! Du är för nära! - Jag försöker!
- Vad fan hände? - Jag är ledsen, överste.
- Vi kom in för nära. Jag försöker. - Nej, nej, vi är okej.
- Vi har anpassat till deras hastighet. - Hur ska vi få dem av skeppet?
- Nick, är du okej? - Jag är okej.
Rotationen är tillräckligt långsam.
Vi har ett större problem. Kinon är skadad.
Vi kan inte använda den för att komma tillbaka till skeppet.
- Hur är det med den andra? - Den är borta nånstans på skeppet.
- De har inte tid att leta efter den. - Är ni tillbaka i rymddräkterna?
Ni använder bara skeppets centripetal- kraft för att ta er emellan skeppen.
Skeppet snurrar inte bara, det vacklar. Du måste beräkna varje hopp separat-
-rotationshastigheten, varje persons massa, vinkeln på banan...
- Eli, om de missar skeppet... - Det gör de inte.
- Vi är på väg till öppningen i skrovet. - Eli, hur går det med beräkningarna?
Ditt hopp är klart. Du går först. Nästan klar med Youngs.
Du måste släppa när jag säger, i exakt rätt ögonblick. Tveka inte.
Jag är på plats.
Tala om när.
Redo?
Nu!
Koppla in magnetstövlarna!
- Destiny, jag är ombord. - Okej. Jag har det.
- Överste, är du redo? - Ja.
Var beredd att släppa.
Nu!
Hans vinkel är fel!
Han hoppade för tidigt.
Det är otroligt vilka mängder av information det finns här.
- Fortsätt leta efter meddelandet. - Överste, vi har ett tillfälle framför.
Flera planeter inom räckhåll. Ser ganska bra ut.
Okej. Få se om det här funkar.
- Hej. - Hej.
Hälsning från mr Brodys bränneri.
Vad jag har saknat dess enastående goda kvalité.
- Hur är det med besättningen? - De är arga...
...men...sanningen är ute nu, så det kan bara bli bättre.
Och överste Young?
Jag vet att du inte litade på honom innan. Kan du lita på honom nu?
Jag har inget val.
Skål.
Jag är ledsen. Jag vet att jag satte dig i en mycket svår situation.
Det är okej. Jag är i själva verket smickrad.
Av alla människor valde du att anförtro dig åt mig.
Naturligtvis.
Du är den finaste person jag känner.
Jag har tänkt mycket på dig-
-om att se dig igen.
- Jag också. - Den här gången.
Den här gången är det annorlunda.
- Young vill träffa dig på bryggan. - Kan det vänta?
Nej, nu. Det är brådskande.
Jag är snart tillbaka.
Du vet, ibland, med stenarna-
-är det lätt att glömma att du är i en annan människas kropp.
SSG - SweSUB Group © taureane www.SweSUB.nu