Det här är vad Destiny avsåg när hon gick in i stjärnsystemet.
Skeppet är vårt hopp att ta oss hem.
- Är vi klara? - Det blir vi aldrig.
- Du skulle inte ha lämnat honom. - Tror du inte att jag vet det?
Alla tror vi är säkra. Att de aldrig hittar oss igen.
Varför tog ni en av våra som fånge?
- Vi är inte säkra, eller hur? - Vem kommer?
- Alliansen kommer för att ta Destiny. - Jag överlämnar inte det här skeppet.
Den här planeten skapades för oss. Vi leddes hit av en anledning.
En del har beslutat att de vill stanna kvar på planeten.
- Telford är mullvad för Lucianalliansen. - Vi får ta det den hårda vägen.
Jag ska rädda gisslan, och återta skeppet.
- Du blev skjuten. - Det finns ingen nedräkning.
- Varför har vi inte hoppat tillbaka? - Destiny hoppade ur en pulsar.
- Skölden kommer att svikta. - Nån måste ut.
Då får vi tid att återställa ultrafarten.
Överför kontrollen och överlämna er. De för fångarna till en avdelning.
Jag tar en konsol, och överför skeppets kontroller till Rush.
Kiva och Telford har blivit skjutna.
Skölden är uppe och vi kommer inte in!
Gå till framsidan av skeppet. Där är ingången.
Jag får ett meddelande. Jag måste gå!
Visst är hon vacker?
- Caine? - Det är trevligt att se dig igen, TJ.
Vad är det här? Var är jag? Hur hamnade jag här?
Det är en hel del att bearbeta just nu, så ta dig tid, okej?
- Vi lämnade dig på planeten. - Man får inte förvånas över-
-att de som byggde ett solsystem klarar en intergalaktisk transport.
- Säger du att de förde mig hit? - Du är här, eller hur?
- Så det här är... - Ditt barn, förstås.
Du behöver inte oroa dig längre. Hon är trygg nu.
SSG - SweSUB Group © taureane, FRiEND och Dvärghamstern - www.SweSUB.nu
Vi får ett meddelande. Det är Eli.
De klarade sig inte.
Det fanns inte tillräckligt med tid.
Det här är Scott! Kom in, snälla!
- Löjtnant, var är ni? - Vi är fortfarande utanför.
Jag trodde inte vi skulle hinna till luftslussen.
Så vi tog snabbaste vägen till undersidan av fartyget.
Jag antar att skrovet skyddade oss.
Antagligen. Strålningspiken har passerat. Ni kan ta er till luftslussen nu.
Uppfattat. Vi Ã¤r pÃ¥ vÃ¤g.
Bara Ã¤nnu en dag i yttre rymden.
Dannic! Militärpersonalen är en belastning.
Kiva lever fortfarande. Läkaren är skadad. Hon blev skjuten.
Hon var också militär. Det var ett misstag att lita på henne.
- Din jävel... - Jag vill ha honom död!
Lyssna på mig! Vi behöver deras samarbete.
Vi kan använda stenarna för att få hit läkare.
Vi kan använda några av dem. Det spelar ingen roll vad de rapporterar tillbaka.
Ingen på jorden kan göra något åt det här.
Okej, men om Kiva dör, dör de.
Tack gode Gud! Jag trodde ni två var stekta.
- Vi är okej. - Vi är allt annat än okej.
- Vill du hellre vara där ute? - Eli?
- Chloe? - Vad har hänt?
Hon blev skjuten i benet. - Hur kan du gå nu?
- Du var ju nästan avsvimmad. - Det slutade blöda-
-och jag fick tillbaka styrkan.
- Hon har rätt. Det har slutat blöda. - Jag mår bra.
Alla mår bra.
Så? Vad gör vi nu?
Vilka är ni?
Jag är dr Brightman. Det här är dr Ziegler, dr Finch-
-och dr Tyman.
Okej, följ mig.
Vad händer nu?
- Det verkar fungera. - Vad pratar du om?
Nedräkningsklockan?
Med all sköldstyrka koncentrerad mot pulsaren-
-är motorerna tillräckligt skyddade att generera ett hopp.
Det är väl en bra sak? Hela området är en död zon.
Ju förr vi kommer härifrån, desto bättre.
Vi är tillräckligt nära. Ni två går till Rush och Brody...
De vet nog vilka som saknas nu, var försiktiga. Vi kollar vad som händer.
Eli, bara gå.
Jag behöver lite hjälp här borta...
- Kommer han att klara det? - Ja, kulan gick rakt igenom.
- Låt mig veta när han vaknar. - Er ledare hade inte samma tur.
Dr Finch arbetar på henne just nu, men det ser inte bra ut.
- Vi tror att kulan sitter i levern. - Det är bäst för alla om hon överlever.
Ja, jag fattar det.
Hur är det med löjtnant Johansen?
Vi har hejdat blödningen, men barnets hjärtfrekvens är farligt låg.
Vi måste kanske ta ut det i förtid.
Just nu finns det ingen garanti att någon av dem överlever.
Vad sägs om lite kaffe?
Visst.
Varifrån kommer alla grejer? Ni kan inte ha gjort allt det här.
Det har du rätt i. Vi byggde vindskydd med smutsiga golv-
-och vintern var på väg. Ärligt talat var jag lite orolig.
Och så en dag, under en rekognoscering, hittade vi dem.
Ett halvt dussin precis som den här, spridda över dalen.
Vi gjorde en flygfotografering. Vi skulle ha sett dem.
- Jag vet. - Dök de upp från ingenstans-
-och det räcker för dig? - Vi skulle inte ha överlevt vintern-
-utan dem, och det räcker för mig.
- Varför tog de hit mig? - Skeppet var under attack, eller hur?
- Du var sårad. - Det var många, varför valdes jag ut?
De granskade oss i samma minut vi satte foten på den här planeten.
De visste allt om oss. De visste att du var gravid.
- Vad säger du? - Du höll på att förblöda.
Det här var det enda sättet, annars skulle ditt barn ha dött.
Nedräkningsklockan har börjat igen. Ett resultat av sköldjusteringarna.
- När hoppar vi? - Om knappt 30 minuter.
Varro, det här är dr Brightman.
Fortsätt.
Jag är ledsen, men vi gjorde allt vi kunde. Det var inte tillräckligt.
Er ledare är död.
Här nere, den här vägen.
- Vi behöver vapen. - Vi behöver något annat ännu mer.
- Ni är tillbaka. - Det här skeppet är riktigt-
-riktigt, riktigt stort. - Oj, vad är det? Vad har hänt?
Inget vi behöver oroa oss för just nu. Vad gör vi för att få tillbaka skeppet?
Det är hans idé. Telfords försök att dirigera om kontrollen-
-var inte helt förgäves. Vi har en begränsad förmåga att-
-manipulera kraftdistributionen, så jag har börjat att-
-dra bort kraften från sköldarna.
Samma sköldar som skyddar oss från den dödliga pulsarstrålningen?
Det stämmer. Annars hoppar skeppet.
- Bra. - Nej, du förstår inte.
Pulsaren jämställer spelplanen.
Den är lika dödlig för dem som för oss.
När de inser vad som händer, är deras enda val att köpslå.
- Vi måste döda alla. - Planen var att behålla några forskare-
-och lämna resten på en beboelig planet. - Att Kiva dödas ingick inte i planen.
Det var optimistiskt att tro att de skulle jobba med oss-
-men ett raserianfall löser inget nu. - Har du nån annan idé?
- Berätta. - Vi kan ringa en adress härifrån.
Den är låst. Troligen på grund av avståndet till porten.
Men det kan jag komma runt.
Om det funkar skickar vi alla utom läkarna.
De jobbar fortfarande med några av våra män.
Och löjtnant Johansen.
Hon kan vara användbar. Att flytta henne vore som att döda henne.
- Rush då? Och de andra som saknas? - Sökgrupper kommer att hitta dem.
- Vi måste berätta för de andra. - Ja.
Du svarade aldrig på min fråga. Hur vet du vad som händer på skeppet?
Jag bara vet. Det är svårt att förklara.
Var det rymdvarelserna som berättade?
Tja, inte ansikte mot ansikte.
- Hej, kom in. - Hej. Det börjar bli kallt ute.
- Dana, Peter? - TJ...
Herregud, så kul att få se dig. Hur mår du?
- Bara bra. Hur mår ni? - Bara bra. Vi överlever.
Snart kommer de andra. Snacket går.
Vi hoppades på att få se bebisen.
- Visst. Hon sover... - Lugn bara, vi ska vara riktigt tysta.
Det är en stor nyhet här.
Vill du gå en runda?
- Det börjar bli lite väl mörkt. - Det går bra. De kan passa bebisen.
Jag vill visa dig nåt.
Han har vaknat.
Simeon.
Det gör ont, inte sant?
- Vad hände? - Jag hoppades att du kunde berätta.
- Var är Kiva? - Död.
Hon blev skjuten, precis som du. Vi är lite oklara med detaljerna.
Vi blev attackerade i portrummet. De kom från ingenstans.
Var det mer än en?
- Jag är osäker. - Såg du dem?
Nej.
Intressant.
Eftersom du inte var skjuten bakifrån.
Det var mörk. Jag såg Kiv skjutas. Vände mig och sen blev allt svart.
- Hur är situationen på skeppet? - Skeppet är vårt.
Sköldarna är reparerade. Det är över.
Överste Young och besättningen då?
Vi behöver inte oroa oss för dem så länge till.
Vi hittade en planet med andningsbar luft. Du och ditt folk får stiga av skeppet.
Du kan omöjligt ha haft tid att fastställa en långsiktig livsduglighet.
- Inte mycket val här. - Det är en dödsdom.
Inte tvunget.
Nu tänker du att du inte har nåt att förlora.
Du kan hoppa på mig, ta min pistol, döda vakten. Men hur långt kommer du?
Du blir skjuten och ditt folk skickas ändå till planeten, men utan sin ledare.
För deras skull rekommenderar jag att du håller dig levande.
- Hur mår du, sergeant? - Jag klarar mig, sir.
- Fint ställe. - En storm verkar vara på väg.
Vi måste hitta skydd, snabbt.
Var fan är Scott och Greer?
- De borde vara tillbaka nu. - Du måste lugna dig, Eli.
Dela på sig fungerar aldrig. Det vet alla.
Det måste vara dem.
- Nej, det är inte dem. - Gå bort från konsolerna.
- Dannic, kom. - Sätt igång.
- Vi har Rush och tre andra. - Bra gjort.
- Vad hände? - Jag vet inte riktigt.
- Nedräkningen stannade. - Starta den igen.
- Jag kan inte. - Avvakta.
Strålningen måste påverka motorerna igen.
Du sa att skölden skulle hindra det.
- Jag förstår det inte. - Till vilken nytta är du då?
Dannic!
För Rush till portrummet. Jag har några frågor åt honom.
- De andra då? - Döda dem.
Du vill inte döda nån.
Mår du bra? Mår alla bra?
Dannic, det är Rush. Tråkigt att behöva säga...
...att dina män inte klarade av sina order.
Du bör nu ha märkt att nedräkningen har stannat.
Det är för att jag tar kraft från sköldarna, vilket jag fortsätter med...
-...tills dina män lägger ner sina vapen. - Ni skulle dö tillsammans med oss.
Vi dör gärna för att förhindra er att ta över skeppet. Kan du säga detsamma?
Hitta dem.
Lyssna på mig, Dannic...
- Gör inte det här. - Det är ditt fel.
Hade du lyssnat på mig, vore vi inte i den här positionen. - Ta hans vapen.
Det kan bara finnas ett befäl... och Kiva är död.
Några invändningar?
- Vad vet vi om planeten? - Inte mycket.
Atmosfären är nog andningsbar, nåt annat än det...
- Vi måste göra nåt. - Nej, det här är perfekt.
- Det hade inte kunnat bli bättre. - De blir ju strandsatta.
Nej, skeppet hoppar inte. Vi kan hämta dem sen. Och pulsaren når inte planeten.
- Tro mig, de har det bättre där. - Vad säger det för resten av oss?
Vi har gjort beräkningar. Vissa delar av skeppet är bättre skyddade än andra-
-beroende på var de är, som trädgården.
- Låser vi in oss där, kan vi överleva. - Skadan på skeppet då?
- Utan sköldar blir nästa pulsar... - Skadorna blir minimala.
- Organiska ämnen tar mest skada. - Alla är ju inte borta från skeppet.
Han sa nåt om TJ. Det lät som hon var skadad, och nåt om läkarna?
De kan ha använt vårt folk för att få extra sjukvårdspersonal.
Vi kan inte bara lämna dem där. Inte om vi ska genomföra det här.
Greer och jag hämtar dem. Ge oss 15 minuter-
-för att möta upp er i trädgården. Efter det...
...förseglar ni dörren.
Överste!
Vi har hittat ett grottsystem strax bortom åsen, ungefär två kilometer bort!
Det borde räcka som skydd till alla om vi delar oss i små grupper!
Det blir jättebra!
Backa undan.
Dannic har tagit befälet. De här männen var lojala mot mig.
Hallå, allihopa, lyssna här! Vi ska ge oss av, men håll ihop!
Sätt igång!
- Överste! - Jag har inget att säga dig.
Vi är här för att jag stod upp för er! Han hade dödat er allihop!
Camile? Vad gör du här?
De satte ihop oss med en grupp läkare. Mig, Volker, Kemp och Rieder.
- Var är de andra? - Jag vet inte.
De var mer skadade, och de stängde av kopplingen...
Löjtnant...
- Vad hände? - Hon blev skjuten.
- Hon kommer att klara det. - Hur är det med bebisen?
Hur är det med bebisen, Camile?
- Vart tar du mig? - Här borta har du bättre utsikt.
Herregud. Det är vackert.
- Det var inte här förut. - Det dök upp strax innan du kom.
- Har du nån aning om vad det betyder? - Ingen aning.
Jag ville tacka dig.
Om du inte hade åkt tillbaka med översten, hade han tagit med oss alla.
Jag vet att det var en stor uppoffring.
Rymdvarelserna visste det. Det var därför de tog hit din dotter.
- Men... - Vadå?
- Du har gjort ditt val. - Vad pratar du om?
Barnet kan stanna. Vi tar hand om henne, det lovar jag-
-men du måste tillbaka.
- Jag är ledsen. - Nej...!
- Nu ska hon härifrån. - Den här vägen!
- Vi har fått sällskap. - Ta skydd.
- Är det där verkligen nödvändigt? - De listar ändå ut var vi är.
De kan fortfarande tömma ut luften. Växterna producerar syre-
-så vi kan andas. För tillfället. - Femton minuter har gått.
- Ge dem mer tid. - Risken är större att bli upptäckta.
- Vi kan väl ge dem några minuter? - Det här är vår enda chans.
Om de tar över skeppet är vi så gott som döda. - Försegla dörren, mr Brody.
Nästa pulsarsmäll blir dödlig för alla utanför rummet.
Det är ju poängen.
Förbannat! Jag förflyttar mig, sergeant.
- Rush, det här är Scott, kom. - Scott, det här är Eli.
- Var är du? - Vi är avskurna och tar oss inte förbi.
Vi har inte förseglat dörren, ni hinner. Skölden är uppe när ni är tillbaka.
Det ger dem tid att hitta er. Vi måste hålla oss till planen. Försegla dörren.
Sätt igång.
- Vad har ni gjort med henne? - Vi har inte gjort nåt.
Jag ger mig inte av utan henne.
Det är inte upp till oss. De kan skicka dig när de vill-
-och vi kan inte göra nåt åt det. På det här viset vet du åtminstone...
Du kommer alltid att veta...
...att hon är i goda händer.
- Är alla vid liv? - För tillfället.
Stormen verkar inte avta. Gör det bekvämt för er.
- Hur länge kan det hålla på? - Vad tror du? Du valde ju stället.
Det var det här eller ett pistolskott och det vet du.
James...!
- Lugn. Jag ska hjälpa dig. - Det gör verkligen ont.
Jag kan tänka mig det. Rör dig inte. Du kommer att klara dig.
- Har du återställt sköldarna än? - Rush tar kraft från systemet.
Det är värre än vi trodde. Nästa smäll kommer att få sköldarna att kollapsa.
Nu vet de om det. Deras enda val är att ge upp.
- De har hittat oss. - Vi har en dörr som inte går att öppna.
- Den är förseglad från insidan. - Vi har dem. Hämta sprängämnen-
-så spränger vi upp dörren. - Det kan du inte göra.
En sån stor smäll skulle döda alla på insidan. Bara Rush kan få upp sköldarna.
Vi har ändå inte tid. Nästa smäll är om mindre än fem minuter.
Dannic, det här är Rush. Nu känner du till läget.
Du har inget val. Lägg ner era vapen och skicka ditt folk till observationsdäcket.
När du har gjort som jag har sagt, sätter jag upp sköldarna.
Jag tror fortfarande att du bluffar.
Vi är trygga. Vi överlever nästa chockvåg utan några sköldar.
Men det gör inte ni. Vi tar tillbaka skeppet hur du än gör.
- Jag vet inte. Det är möjligt. - Han skulle aldrig offra sig själv.
Han talar sanning.
Du har fortfarande folk här ute. Du skulle döda dem med.
Det är ett nödvändigt offer.
- Han kommer inte att göra det. - Du har inget val...
Vi lämnar inte över skeppet.
Han bluffar inte.
Han vet inte ens att vi ser på. Han spelar inte.
Du kan inte göra det här. Du dödar oss alla.
Vi var redo att dö när vi gick genom porten.
Du är galen.
Såg ni det där? Killen är galen. Man kan inte resonera med en sån.
Vad händer med de andra? Scott, Greer och TJ?
Jag är ledsen...
Lyssna på mig...
Ni vet varför vi kom hit.
Ni vet hur viktigt skeppet är. Är ni redo att missa den chansen?
- När vi har det i vårt grepp? - Du menar ditt grepp.
Lyssna inte på honom, han är galen. Han får oss alla dödade.
Bara de som är i vägen för mig.
Telford har rätt. Han var galen.
Rush? Dannic är död. Vi går med på dina krav.
Carmen...
Det är hennes namn. Efter hennes mormor.
Det är inte perfekt här. Men som du sa, är det bättre än skeppet.
Det finns en chans att de hjälper oss hem.
Om de kan göra det, varför har de då inte gjort det?
Jag vet inte.
Jag måste förvarna dig. Ingen på skeppet kommer att förstå.
- Jag kan knappt förstå det själv. - Nej, de kommer inte att tro dig.
För de har upplevt nåt annat.
Vad pratar du om?
Jag har lärt mig en sak av det här.
Här ute på kanten av universum...
Vem du är och vad du tror på, betyder allt.
Så det är upp till dig, om det här är en välsignelse eller en förbannelse.
Farväl, TJ.
- Camile? - Det är ingen fara. Ta det lugnt.
- Hur länge var jag borta? - Vad menar du?
Hur länge var jag borta från skeppet?
Du var här hela tiden. Läkarna som arbetade på dig...
...gjorde så gott de kunde, men...
Jag är verkligen ledsen.
Ta hand om dig.
Ditåt!
- Välkommen tillbaka, sir. - Bra jobbat.
Det var inte vår förtjänst. Det var mestadels Rush.
- Vad händer med dem? - Vi skickar dem till de andra.
- Ursäkta. - Sir...
Det är en sak till.
- Det var ett snabbt hopp. - Vi var på väg hit-
-innan alliansen dök upp. - Finns det någon dödlig strålning?
- Brody? - Vänta lite.
Det är okej.
- TJ. Du borde inte kliva upp. - Jag mår bra.
Jag behöver bara rensa mitt huvud.
Svensk text: SSG - SweSUB Group © taureane, FRiEND och Dvärghamstern
www.SweSUB.nu - För bättre texter