ÎNAINTE
Ia să vedem... de fapt, de câte ori aţi murit voi doi?
Nu!
Ar mai fi cineva destul de puternic pentru a-l omorî pe Lucifer, în afară de Mihail.
- Cine? - Dumnezeu.
O să-L găsesc pe Dumnezeu.
- Ce doreşti? - O amuletă.
Când Dumnezeu e în apropiere, luminează. O să mă ajute să-L găsesc.
N-avem aşa ceva.
Ştiu că nu ai.
Ce-i asta?
Mi-a dăruit-o unchiul Bobby. Spunea că-i deosebită.
Mulţam, Sam. Îmi place la nebunie.
- Poţi să mi-o împrumuţi? - Nu.
Dă-mi-o, Dean.
Să n-o pierzi, auzi?
ACUM
Pe-ăsta îl căutai?
'Neaţa.
Gura! Ţine mâinile sus, la vedere.
Stai puţin...
Tu eşti, Roy?
Tu eşti, nu-i aşa?
Înseamnă că tu eşti Walt.
Noroace, Walt.
În cazul ăsta...
Mi se pare mie sau sunteţi supăraţi?
Doar nu credeai că poţi să apeşi declanşatorul apocalipsei şi să scapi!
Nu-i aşa, Sam?
Cine v-a spus?
Nu suntem singurii "vânători" care vă caută.
Ne vedem în Viaţa de Apoi!
Staţi puţin! Lăsaţi-mă să vă explic.
Vă rog...
Stai pe loc!
Trage odată.
Trebuia să-l omorâm pe Sam. Pe Dean, însă...
Ne-a văzut.
În plus, idiotule, tocmai i-am omorât fratele!
Vrei să-ţi petreci restul vieţii ştiind că Dean Winchester vrea să-ţi ia gâtu'?
Eu, unu', nu vreau aşa ceva.
ÃŽmpuÅŸcÄƒ-l.
BagÄƒ mare, Roy. Trage.
Trebuie să vă avertizez, însă...
Când o să mă întorc...
o să fiu furios la culme.
Hai odată!
Hai să terminăm porcăria asta odată.
Ce-o mai lălăi...
Supernatural - S.5, ep.16 "Dark Side Of The Moon"
Traducerea şi adaptarea: baltzatu
Sammy!
Hai odată!
Ciudat vis...
Ai bricheta la tine?
Măiculiţă! N-am mai văzut-o de ani buni.
Aprinde-le!
Îmi amintesc de asta!
E seara de 4 iulie 1996.
Tata nu ne-ar fi lăsat să facem aşa ceva nici în ruptul capului.
Mulţam, Dean. E minunat.
Foc de voie!
Sam!
Dean!
Tu eşti, Cass?!
Da, eu sunt.
Nu te mai băga în visele mele, măi!
Am şi eu nevoie de intimitate.
Ascultă-mă cu mare atenţie. Nu visezi.
Cum adică?
Sunt sigur că ştii deja.
Am murit...
Condoleanţe.
Unde sunt?
În Ceruri.
În Ceruri?!
Cum am ajuns în Ceruri?
Ascultă-mă, te rog.
Această vrajă, această... conexiune... e foarte greu de menţinut.
Stai aşa! Dacă sunt în Ceruri...
Unde-i Sam?
Ce vezi?
Cum adică "ce văd"?!
Unii oameni văd un tunel sau un râu.
Tu ce vezi?
Nimic. Adică... văd bordul. Sunt în maşină, pe şosea.
O şosea... foarte bine. La tine, e o şosea.
Urmează şoseaua, Dean. Aşa o să-l găseşti pe Sam.
Urmează...
şoseaua.
Mulţumesc.
Ia spune, Sam...
Am auzit că ai venit de curând în McKinley.
Da, Domnule. Acum două săptămâni.
Stephanie vorbeşte tot timpul doar despre tine.
Taci din gură, tată!
Măiculiţă...
Atât pot spune.
Măiculiţă!
Dean!
Ce cauţi în visul meu?
Cu ce spuneai că se ocupă tatăl tău?
Serios?
În Ceruri?!
Exact.
Bun... cum se face că suntem amândoi în Ceruri?
Cred c-am avut o viaţă model...
Nu la asta mă refeream.
La tine, mă aşteptam. Eram sigur.
Eu, însă...
Poate că n-ai observat, dar...
am făcut câteva lucruri rele.
Da' credeai că făceai bine.
Din câte ştiu eu, nu drumul spre Rai e pavat cu bine intenţii.
Ei bine... dacă ăsta-i "Paradis Mall", află că-i naşpa rău.
Unde-s tripletele şi târfele îmbrăcate-n latex?
Ce naiba măi... am şi eu nevoile mele!
Auzi... se spune că, atunci când mori, îţi revezi întreaga viaţă.
Aşa. Şi?
Casa asta... e una din amintirile mele.
Când m-am trezit, eram în mijlocul unei amintiri...
seara aia de 4 iulie pe care-am sărbătorit-o pe câmp.
Poate că aşa-i în Ceruri.
O fi locul unde-ţi retrăieşti momentele de glorie.
Hopa... să înţeleg că flirtul cu "Robocoapa" aia
e un moment de glorie pentru tine?!
Aveam 11 ani, Dean.
Asta-i prima mea cină adevărată de Ziua Recunoştinţei.
Cum adică? Doar sărbătoream Ziua Recunoştinţei în fiecare an!
Luam o porţie mare de pui crocant şi tata horcăia pe canapea...
Ei bine... p-asta n-o ştiu.
- Ar trebui să... - Cu siguranţă.
Aşa...
Ce naiba a fost aia?
Nu ştiu, dar am de gând să iau liftul şi să mă-ntorc "la parter".
Cass!
- Ce naiba faci? - Tu ce crezi?
Cred că te-ai ţicnit.
Cass a mai vorbit cu mine prin "Clubul radioamatorilor".
Cass!
Te aud.
Uite-l.
Noroace, Cass.
L-am găsit pe Sam, dar... s-a întâmplat ceva.
Am văzut o rază ciudată de lumină...
Să nu mergeţi spre lumină.
Bine. Mulţumesc, măi... Carol Anne.
Ce-i lumina aia?
Nu ce; cine.
E Zaharia. Vă caută.
Dacă ne găseşte, ce se-ntâmplă?
Dacă sunteţi morţi, nu-i puteţi accepta pe Mihail sau pe Lucifer.
Zaharia trebuie să vă întoarcă înapoi în propriile trupuri.
Super! Atunci, s-a rezolvat.
Nu ai înţeles. Sunteţi în spatele uşilor închise.
E o ocazie unică.
Să... ce?
Să găsiţi un înger. Numele său e Ioan.
Auzi, amice... nu te supăra, da' suntem sătui până peste cap de îngeri.
Găseşte-l singur.
Nu pot. Nu mă pot întoarce în Ceruri.
De ce-i Ioan atât de important?
Din câte ştiu... vorbeşte cu Dumnezeu.
Aşa. Şi?
Nu crezi că n-ar strica, poate, să ştim şi noi ce naiba mai spune Dumnezeu?!
Da' ţâfnos mai e...
Vă rog... trebuie neapărat să urmaţi şoseaua.
Ce şosea, măi?
Se numeşte "Axis Mundi". E calea care trece prin Ceruri.
Fiecare o vede altfel. Pentru voi, e o şosea cu o bandă pe sens.
Şoseaua duce la Grădină. Acolo o să-l găsiţi pe Ioan.
Iar Ioan... ne poate conduce la Dumnezeu.
Grădina...
Grăbiţi-vă, vă rog.
Tu ce crezi?
Cred c-ar trebui să ne luăm picioarele la spinare şi să-l găsim pe Ioan.
Serios?
Ce, tu nu crezi asta?
Ba da, da' mă surprinde că tu crezi.
Adică... acum câteva zile, erai în stare să-I dai un pumn în bot lui Dumnezeu.
- Acum crezi că ne poate ajuta? - E singurul care poate.
Să recunoaştem, Sam. Am pus-o rău de tot.
Aşa că să ne rugăm...
că asta-i cam tot ce ne-a mai rămas.
Nu era o şosea aici, măi?!
Ba era...
Dean!
Ce faci?
Caut o şosea.
Crezi că şoseaua s-a ascuns în dulap?!
Suntem în Ceruri, Sam. Eşti conştient de asta, nu?
Amintirile noastre devin realitate, îl vedem pe Cass la televizor...
Faptul că şoseaua trece prin dulap ar fi cel mai normal lucru pe ziua de azi.
Ce-ai găsit?
Am avut o maşinuţă la fel...
când eram mic.
Aia era şoseaua?!
Aşa se pare.
- Ciudat rău, nu? - Să ştii...
Uite ceva şi mai ciudat.
Se pare că...
"Vlei în blaţe".
Să nu te-aud...
Stai aşa! Ştiu unde suntem.
Unde?
Suntem acasă.
Dean!
Ţi-e foame, Dean?
Vrei să-i tai coaja?
Da, mulţumesc.
Mamă...
Îmi pare rău, Sam, da' nu cred că-i amintirea ta.
Dean...
Ar trebui să plecăm, să căutăm şoseaua.
Ştiu... dar lasă-mă puţin, te rog.
- Dean... - Un minut, Sam. Te rog.
Alo!
Nu, John.
Am mai discutat despre asta.
La ce să te gândeşti?
Ai doi băieţi acasă!
Îmi amintesc discuţia.
Mama şi tata s-au certat, iar tata a plecat de-acasă vreo două zile.
Tata spunea mereu că mariajul lor era perfect.
A devenit perfect doar după ce-a murit mama...
Foarte bine. Nu veni.
Nu mai avem ce discuta.
Ce-o să se-ntâmple?
Nu-i nimic, mami.
Tati încă te mai iubeşte.
Şi eu, la fel.
N-o să te părăsesc niciodată.
Eşti... îngeraşul meu.
Vrei plăcintă? Îţi aduc imediat.
Ce-i?
Abia acum mi-am dat seama de câte ori l-ai acoperit pe tata.
În fine... nu contează. Hai să mergem.
Am mai văzut ilustrata asta...
Unde?
Unde suntem?
Nu se poate!
Bones! Vino-ncoace, băiatule!
Bun băiat...
- Bones?! - Da. Bones era câinele meu.
Bravo, băiatu'!
- Câinele tău?! - Exact.
- Suntem în Flagstaff?! - Chiar acolo.
Bun băiat!
- Asta-i o amintire fericită de-a ta?! - Da.
Am fost de capul meu vreme de două săptămâni.
Am trăit doar cu porcării.
Măi, să fie...
- Ce-ai, măi? - Nu-ţi aminteşti, nu?
Ai fugit de-acasă în timp ce erai în grija mea.
Te-am căutat peste tot! Am crezut c-ai murit.
Şi, când s-a întors tata...
Îmi pare rău, Dean. Nu m-am gândit la asta...
Las-o baltă. Hai să mergem.
Culcat!
Stai aici, Bones.
Ce amintire mai e şi asta?
Habar n-am.
Mă rog... hai să mergem.
Dean!
Şoseaua, Dumnezeu...
Îţi aminteşti?
Stai puţin, că nu-i chiar aşa.
Asta?!
E noaptea în care ne-ai lăsat şi-ai plecat la Stanford, nu-i aşa?
Ăsta-i Paradisul tău?!
Măi, să fie...
A fost una din cele mai proaste nopţi din viaţa mea!
Nu pot controla chestia asta...
Pe bune?!
Asta consideri tu o amintire fericită?!
Nu ştiu ce să spun... eram pe picioarele mele...
Scăpasem, în sfârşit, de tata...
Mda... numai că nu scăpaseşi doar de el, să ştii.
Îmi pare rău, Dean. Pur şi simplu...
Ştiu ce vrei să spui. Nu te-ai gândit la asta.
- Dean! - Termină!
Paradisul tău e Ziua Recunoştinţei petrecută cu altcineva!
E fuga din sânul propriei familii!
Ce-aş putea zice?
Auzi, Dean...
Mie nu mi-a tăiat nimeni coaja de pe pâine.
Ideea e că... eu văd familia noastră într-un cu totul alt fel.
Aşa o fi, da' eu sunt familia ta.
- Ştiu. - Ar trebui să fim o echipă!
Ar fi trebuit să ne luptăm cu toată lumea împreună, nu-i aşa?
Aşa şi e, Dean.
Aşa o fi, oare?
Fugi!
Ce chestie...
Să fugi de îngeri...
pe jos...
în Ceruri.
Gândirea asta atât de creativă mă face să mă mir că n-aţi oprit deja apocalipsa.
Care-i problema, băieţi?
Vreau să vă trimit înapoi pe Pământ; nimic mai mult.
Mă rog... după ce vă ciomăgesc să vă sară fulgii.
Sunteţi pe teritoriul meu, băieţi.
Când o să termin cu voi, o să imploraţi să spuneţi "Da".
Terminaţi cu prostiile, băieţi. Oricât aţi fugi, tot o să vă găsesc.
Repede! Pe-aici!
Ia stai puţin! Cine eşti?
Buenos dias, pocnitorilor!
Ash!
Bine-aţi venit în Paradisul meu personal!
Dumnezeule! E taverna! Până şi mirosul e acelaşi.
Bere, sânge şi alune.
Cel mai frumos miros din lume.
Beţi o bere rece?
Aici, nimeni nu suferă de mahmureală.
Auzi...
Nu te supăra...
Cum a ajuns un jegos ca mine într-un loc ca ăsta?
Am fost mântuit, frăţie.
Am fost cel mai tare îmblânzitor de şerpi din congregaţie.
Aşadar, ăsta-i Paradisul tău?
Da. Al meu şi doar al meu.
Când ne-au atacat îngerii, ai...
- În Paradisul vostru. - Există două Paradisuri?!
Nu. Există vreo sută de miliarde. Nu vă faceţi griji.
O să dureze până vă dau de urmă îngeraşii.
Poftim?!
Voi trăiţi cu impresia că Paradisul e un loc, şi-atât.
Nu-i un singur loc, ci o grămadă de locuri, care există concomitent.
E un fel de Disneyland... da' fără antisemitism.
Disneyland?!
Cum să zic... voi vedeţi... un Winchesterland.
Există şi-un Ashland...
Dacă mai iei o grămadă de "Altora-land" şi le pui la un loc, obţii Paradisul.
Şi, în mijlocul lor... Tărâmul Fermecat.
Grădina.
Adică toată lumea are propria bucată din Paradis?
Cam aşa ceva.
Unii îl împart cu ceilalţi, da' astea-s cazuri deosebite.
Cum adică "deosebite"?
Cum să zic... de exemplu, sufletele pereche.
În fine...
majoritatea oamenilor nu pot ieşi din propriul Paradis.
- Tu nu eşti unul din ei. - Nu. Am talentele mele.
Am fost peste tot.
La Johnny Cash, la Andre The Giant...
La Einstein...
Îţi spun, Sam... omul ăla ştie să facă un cocktail White Russian de dai pe spate!
Jur că, zilele trecute, am dat peste Paradisul lui Mallanaga Vatsyayana.
- Cine-i ăla? - Cel care-a scris "Kama Sutra".
Paradisul băiatului ăla... plin de sudoare şi de nedumeriri.
Prin ce aventuri a ajuns să treacă "ăla care dormea pe masa de biliard"...
Clar. Acum, că-s mort... îmi trăiesc viaţa, prietene.
Ca niciodată.
Cum ne-ai găsit?
Mi-am făcut singur...
o staţie a "poliţiei îngereşti".
Ăia-s îngerii, iar ce se-aude e enochiană. Aţi înţeles?
O vorbesc fluent.
Aşa am auzit că sunteţi "la mansardă".
Normal că trebuia să vă găsesc. Din nou...
- Din nou? - Aţi mai fost pe-aici.
Voi doi aţi murit mai des decât oricine altcineva.
- Pe bune? - Da. Nu vă amintiţi...
Doamne sfinte! Îngerii ăştia... probabil că v-au spălat creierul.
Ai mai găsit şi pe altcineva?
Pe Ellen şi Jo, adică?
Ellen şi Jo au murit?
Da, acum câteva luni.
Ne pare rău.
Au murit luptând?
Da. Au luptat până-n ultima clipă.
De parc-ar fi contat...
Nici de părinţii noştri n-ai dat?
L-am căutat peste tot pe John Winchester.
Şi pe Mary.
Până acum, însă, n-am găsit nimic. Îmi pare rău.
Nu vă întristaţi! Ştiu pe cineva care sigur vrea să vă vadă.
Staţi puţin.
Pamela!
Mă bucur să vă văd, băieţi.
Să-nţeleg că aşa te descurci pe-afară?
În mare măsură, da.
E super să ai, în sfârşit, o aplicaţie...
una practică, la teoria corzilor.
Aşadar...
Asta-i pentru că m-aţi omorât.
Mda...
Probabil că meritam să mă fi pocnit mult mai rău.
Dacă te face să te simţi mai bine, află că şi Ash a murit tot din cauza noastră.
- Nu mă deranjează! - Cică nu-l deranjează.
Ia spune... te simţi bine?
Da.
Serios vorbesc.
Îţi aminteşti cum am murit?
Cum am fost împuşcată, cum scuipam sânge...
Mi-ai spus c-o s-ajung într-un loc mai bun.
- Minţeam. - Ba aveai dreptate!
Paradisul meu e o călătorie continuă prin Meadowlands.
E nemaipomenit! Ar trebui să-l vezi.
Probabil.
Nu mă crezi...
Ba te cred, da'...
Să-ţi petreci eternitatea captiv în propriul tău univers,
în timp ce îngerii conduc reprezentaţia... mi se pare tare singuratic.
Asta nu-i Nirvana, ci Matrix.
Ştiu şi eu ce să zic...
Parcă-i mai bine "la mansardă" decât "în beci".
Da, dar... uită-te, de exemplu, la locul ăsta.
Pare adevărat, dar e o simplă "reluare".
Realitatea e acolo, jos.
Aşa o fi... da' e foarte aproape de realitate.
Uite ce e, Dean... sunt fericită.
Mi-am găsit liniştea.
Încerci să mă iei chiriaş, cumva? Ce te-a apucat?
Ştiu că Mihail vrea să afle cum e să fii în pielea ta.
- Pamela... - Spuneam şi eu, aşa.
Ce-ar fi dacă l-ai lăsa... în cel mai rău caz, adică?
Ar muri o grămadă de oameni.
Şi-ar ajunge aici! Chiar aşa de rău ar fi?
Uite ce e... poate că...
Poate că n-ar trebui să i te-mpotriveşti aşa tare.
Asta-i părerea mea.
Dean!
Am găsit o scurtătură către Grădină.
Chiar aşa!
Hai să găsim scurtătura către Tărâmul Fermecat...
Bine.
Nu-i bine?
Gorilele lui Zaharia o să păzească toate drumurile către Grădină.
Ai grijă de tine.
Cât despre tine, Dean...
Da...
Exact aşa cum mi-am imaginat.
Domnilor...
Nu vreau să vă stric buna dispoziţie, dar...
Sunt sigur că ne vom revedea în curând.
Pune câteva beri la rece, să le-avem când venim.
Aşa o să fac.
Ce mă-sa mare...?
Ce căutăm acasă?
Nu ştiu.
Ce facem?
Căutăm şoseaua în continuare, se pare.
Puiule... de ce eşti treaz la ora asta?
Uite ce e... îmi pare rău. Te iubesc, dar nu eşti adevărată.
- N-avem timp de... - Ai avut un coşmar?
Povesteşte-mi.
Trebuie să plec.
Ce-ar fi să-ţi povestesc eu coşmarul meu, Dean?
De noaptea în care am ars...
Hai să plecăm de-aici, Sammy.
Să nu-ndrăzneşti să-mi întorci spatele!
Nu te-am iubit niciodată.
Tu ai fost povara mea.
Eram legată cu lanţuri de tine.
Uite ce mi-a adus asta!
Dean...
Cel mai rău a fost mirosul.
Durerea...
Cum aş putea să vă explic cum e când îţi sfârâie carnea pe tine?
Mirosul, însă, era atât de...
Pentru o clipă, am crezut c-am uitat friptura în cuptor.
Dar... era chiar carnea mea.
Într-un sfârşit, am murit.
Partea frumoasă...
a fost că, în sfârşit, am scăpat de tine.
Toată lumea te părăseşte, Dean. Ai observat asta?
Mami... tati...
Chiar şi Sam.
Nu te-ai întrebat niciodată de ce?
Poate că nu-i vina lor.
Poate... e vina ta.
Uşurel, pisicuţo.
- Tu ai făcut asta? - De-abia am început să mă-ncălzesc.
Băieţi... chiar trăiaţi cu impresia că vă puteţi strecura pe lângă mine
şi să intraţi în "centrul de comandă"?
Fiu de târfă ce eşti...
Să ştii că pot afirma acelaşi lucru şi despre tine, Sam,
dar află că mie a început... să-mi placă de mama ta.
De amintirea ei, adică.
Cred c-o să petrecem multe clipe minunate împreună.
Am descoperit că-i place sexul... şi se şi pricepe.
Poţi să baţi câmpii cât vrei, mârlanul naibii.
Tot chel rămâi.
În Paradis, am şase aripi şi patru feţe. Una din ele e de leu.
Voi o vedeţi pe asta pentru că sunteţi...
limitaţi.
Hai să jucăm "Preţul corect"!
Ce-o să faci? Ne pui căluş în gură şi să ne torturezi până spunem "da"?
Am văzut piesa asta deja...
Am de gând să fac mult mai multe. Mi-am anulat toate întâlnirile.
Ridică-l!
O să-ţi spun ceva.
A fost o vreme în care eram în mare formă.
Eram "angajatul lunii" în fiecare lună, vreme de-o eternitate.
Când treceam pe-aici, lumea lăsa privirea-n jos!
Eram respectat!
Apoi, m-am trezit cu voi pe cap...
şi uite ce-am ajuns!
Nu pot convinge doi viermi jalnici, în izmene...
Am ajuns de râsul lumii.
De fapt, au dreptate.
Aşadar... spuneţi "da", spuneţi "nu"...
tot o să vă smotocesc de-o să vă ia naiba.
Problema a devenit personală, băieţi.
Sunt ultima persoană din universul ăsta mare
pe care vreţi s-o aveţi ca duşman.
Vă spun un lucru. O fi Lucifer puternic...
Eu, însă... sunt ciudos.
O să fiu îngerul de pe umărul vostru pe vecie!
Nu vă supăraţi, Domnule...
Sunt într-o întrunire!
Îmi cer scuze, dar trebuie să vorbesc cu ei.
Poftim?!
Ştiu că-i un moment nepotrivit... dar mă tem că trebuie să insist.
N-ai voie să insişti, măi zero barat.
Aveţi dreptate.
Şeful, însă, poate. Aşa a poruncit.
- Minţi! - Nu mă joc cu aşa ceva.
Uitaţi ce e... n-aveţi decât să mă goniţi de-aici.
Mai devreme sau mai târziu, însă, El se va întoarce.
Ştiţi ce-nseamnă, de fapt, "mânia lui Dumnezeu", nu?
Asta-i Grădina Edenului?
E... drăguţă.
Drăguţică, ce mai.
Aici, vedeţi ceea ce doriţi.
Pentru unii, e Sala Tronului lui Dumnezeu, pentru alţii - Grădina Edenului.
Pentru voi, cred că-i Grădina Botanică din Cleveland.
Aţi fost acolo într-o excursie, cu şcoala.
- Sunteţi Ioan? - Da, sunt Ioan.
Puteţi să... vorbiţi cu Dumnezeu?
De obicei, El vorbeşte cu mine.
Trebuie să vorbim cu El. E important.
- Unde-i? - Pe Pământ.
- Şi ce face? - Nu ştiu.
Ştiţi unde, exact?
Îmi pare rău, dar nu ştiu. Nu vorbim între patru ochi, să ştiţi.
Îmi pare rău, da' nu-nţeleg.
- Dumnezeu nu vorbeşte cu nimeni. De ce... - De ce vorbeşte cu mine?
Am ajuns să cred că vorbeşte cu mine deoarece ştiu ce simte...
Ca-ntre grădinari.
Între noi fie vorba... cred că se simte singur.
Mi se rupe sufletul, nu alta...
Puteţi, măcar, să-I transmiteţi un mesaj din partea noastră?
De fapt, El vrea să vă transmită un mesaj.
"Renunţaţi".
Poftim?!
Ştie deja ce vreţi să-I spuneţi.
Dar...
Ştie ce fac îngerii.
Ştie că a-nceput Apocalipsa,
dar nu I se pare c-ar fi problema Lui.
- Nu-I problema Lui?! - Dumnezeu v-a salvat deja.
V-a pus pe voi în avion, l-a adus înapoi pe Castiel...
V-a garantat că veţi ajunge în Ceruri, şi asta după câte-ai făcut...
A intervenit mai mult decât a făcut-o de multă vreme.
A isprăvit.
Cu sau fără amuleta fermecată, tot n-o să-L găsiţi.
Dar El o poate opri! El poate opri orice.
Probabil că poate, dar nu vrea.
De ce, mă rog?
De ce credeţi c-a permis să existe răul?
Poţi să-nnebuneşti căutând răspunsul la întrebarea asta, să ştii.
Vrei să spui c-o să stea liniştit şi-o să se uite la lume cum se duce naibii?
Ştiu cât de mult conta asta e pentru tine, Dean.
Îmi pare rău.
Las-o baltă.
Se pare c-am dat iar peste-un Tată ratat, care găseşte scuze pentru orice...
M-am obişnuit deja.
O să trec cumva şi peste asta.
Numai că... de data asta, nu ştii dacă mai poţi.
Nu-l poţi omorî pe Satana.
Îţi pierzi credinţa...
în tine, în fratele tău, acum şi în El.
Dumnezeu era ultima ta speranţă.
Tare-aş fi vrut...
să vă fi transmis un cu totul alt mesaj.
De unde ştim că spuneţi adevărul?
Crezi c-aş minţi?
Nu, da'...
Nu sunteţi primul înger cu care intrăm în contact.
Sunt de partea voastră, băieţi!
Tare-aş fi vrut să vă pot ajuta. Jur.
Din păcate... eu doar tund gardul viu.
Acum ce-o să se-ntâmple?
Mergeţi înapoi acasă.
Mă tem, însă, că, de data asta, lucrurile vor sta altfel.
De data asta...
Dumnezeu doreşte...
să vă amintiţi.
Te simţi bine?
Defineşte "bine", mai întâi...
Poate că...
Poate că Ioan v-a minţit.
Îmi pare rău, Cass, da' nu prea cred.
Nemernicul naibii!
Am crezut în...
Nu mai am nevoie de ea.
Nu e bună de nimic.
Cass! Nu pleca!
O să găsim altă cale.
- Încă mai putem opri totul, Dean. - Cum?
Nu ştiu, da' o să aflăm noi.
Noi doi...
O să aflăm.
Traducerea şi adaptarea: baltzatu
Subtitles: Claire Rorot2, Naria, TheKingOfPain
Synch: Benfo Revision: LordThul
www.subsfactory.com