Varför är vi här? Är du så desperat efter pappas godkännande?
Det är skillnaden mellan oss. Jag är inte lika patetisk som du.
Innan pappa dog sa han att jag kanske måste döda dig.
Vad fan menas med det?
- Vi pratar om Colten, va? - Om du nu ska döda djävulen.
- Så gör vi det så här. - Ni är lajvare, va? Ni är fans.
- Till "Supernatural" av Carver Edlund. - Han heter Chuck Shurley. Ett geni!
- Vi är Dean och Sam. Som du skrivit om. - Det jag skriver blir verklighet?
- Jag måste vara en gud. - Han är Herrens profet.
- Carver Edlund. Hej, Becky. - Jag är ditt största fan!
- Jag vet "Supernatural" bara är en bok. - Det är på riktigt.
- Mår du bra? - Sam. Är det verkligen du?
Du är så stadig.
Dean? Kom då.
- Där är du, Chuck. - Vad händer?
Ingenting. Jag bara softar. Vad gör ni här?
- Du ville att vi skulle komma hit. - Du smsade om någon livsfarlig situation.
- Nej, jag smsade inte. - Vi har kört hela natten!
- Jag förstår inte... Nej...! - Vad?
Sam! Du kom!
- Becky? - Du kommer ihåg.
Du har tänkt på mig.
- Jag får inte ut dig ur skallen heller. - Tog du min telefon?
Jag lånade den ur dina byxor. De vill se det här.
- Se vadå? - Jag älskar när de pratar på samma gång!
Chuck! Kom, det är dags.
Jag är ledsen, grabbar.
För allt.
- Tjena, Dean! Du ser skitbra ut. - Vem fan är du?
Jag är också Dean.
Åh nej, Sam och Dean. Nu fick jag problem. Ha det så roligt.
Va?
- Vad är det här, Becky? - Det första Supernatural-konventet.
Översättning: Robfors SSG - SweSUB Group © www.SweSUB.nu
Välkommen till det första Supernatural-konventet.
Kl 15:45 har vi diskussionsgruppen "Den rädde pojken: Deans hemliga liv."
16:30, den homoerotiska undermeningen. Den stora jakten startar exakt kl 19:00.
Nu vill jag presentera mannen bakom det här.
Skaparen och författaren av Supernatural-böckerna.
Carver Edlund!
Det här var inte så obehagligt som jag... Jag är lite torr i halsen.
Jag undrar hur kom du på allt med Sam och Dean?
Det bara kom till mig.
Okej. Mannen med kroken.
Varför får de alltid sina vapen bortslagna av skurken?
Varför inte fästa vapnet i en gummisnodd?
- Jag vet inte... - Varför inser de inte att Ruby är ond?
Hon får Sam att begå moraliska snedsteg. Det är ju uppenbart, nein?
Tycker du inte om böckerna, så läs dem inte, Fritz.
Det är okej. Nästa fråga. Ja, du.
I den senaste boken kommer Dean till helvetet. Vad händer sen?
Jag har ett tillkännagivande.
Ni kommer få veta det, tack vare en skandinavisk investerare.
Vi ska börja ge ut böckerna igen.
- Jag köpte en Gulöge-drink till dig. - Tack, Chuck.
- Jag undrar om du gör nånting... - Hej, Sam!
Som du vet är vi upptagna.
Hitta Colten och Lucifer. Vi har inte tid för sånt här!
Jag ringde inte er.
- Varför ger du ut mer böcker? - För mat och husrum?
- Vem gav dig rätten till vårat liv? - En Ärkeängel.
Överrenskommelse är över. Våra liv ska inte roa allmänheten.
Kan du ursäkta oss en sekund?
Vet ni vad jag försörjer mig på? Kan ni berätta det då, för jag vet inte.
En usel författare och marknadsförare. Ingen hjälte som slåss mot monster.
Tills domedagen kommer måste jag försörja mig. Böckerna är allt jag har.
Vad vill ni att jag ska göra?
Nej, vänta!
- Mår du bra? - Jag tror det. Jag såg ett spöke.
- Vad såg det ut som? - Låt de vuxna ta hand om det här.
En kvinna i en gammaldags klänning. Klädd som en skolfröken.
- Sa hon något till dig? - Kom närmare för en skräckfylld berättelse.
Jag såg ett spöke. Ingen annan än självaste Leticia Gore! På tredje våningen...
Lajvet har startat. Det är ett spel som konventet kör.
Pappas dagbok. Käre Sam och Dean. Hotellet är hemsökt. Ni ska hitta spöket.
Intervjua vittnen, söka ledtrådar och hitta benen.
De som först lyckas vinner ett presentkort. Hälsningar, pappa.
Ni kommer helt klart vinna!
Ja, agenterna Lennon och McCartney, jag försäkrar er att hotellet är hemsökt.
Det här hotellet var tidigare ett barnhem som drevs av den elaka Leticia Gore.
För exakt 100 år sedan slaktade miss Gore fyra pojkar innan hon begick självmord.
Folk säger att pojkarnas själar är fångade här och plågas av miss Gore.
Och det sker än i dag.
- Mer amatörteater än så klarar jag inte. - Det kan inte bli mycket konstigare...
Pappa sa att jag kanske måste döda dig.
- Vad fan betyder det? - Jag vet inte.
Jag behöver en drink.
EMF:en är skyhög.
Jag är den gamla elaka Leticia Gore. De begravde mig i källaren.
Aj. Du fick mig.
- Du ska ju blekna bort. - Hur då?
Okej, Dean. Vi ses om fem minuter. Rör inte mitt godis!
Hjälp oss.
Miss Gore låter oss inte ha roligt.
Det här tillhör väl spelet?
Helvetes jäkla skit!
Det var...
Stygg! Stygg! Stygg!
- Hur är det? - Upptagen.
- Du är snygg. För en död brud. - Jag har hört det där 17 gånger redan.
Och bara ifrån grabbar med MacGyver-jackor.
Men du verkar annorlunda. Du verkar inte vara rädd för kvinnor.
För sista gången, jag hittar inte på! Hon är där uppe, ett livs levande spöke.
- Det var nog bara en skådis. - Som slog mig och sen bleknade bort?
- Såg du någonting? - Det tillhör inte spelet. Jag drar.
- Du borde göra det samma. - Alex, vänta...!
- Vad tror du? - Att killen inte är skådis nog att agera.
Ja, agenterna Jagger och Richards, jag försäkrar er att hotellet är hemsökt.
Det här hotellet var tidigare ett barnhem...
- Ursäkta, får vi ställa några frågor? - Jag har inte tid att leka.
- Fråga killen i kravatt. - Vi vill prata med dig.
- Ni är verkligen inne på det här. - Du anar inte.
- Vad vill ni veta? - Är det sant att stället är hemsökt?
Vi skyltar inte med det till "normala" människor. Men, ja.
1909 hette det här "Gores barnhem". Hon knivmördade fyra pojkar sen sig själv.
- Är 100-årsdagen ikväll? - Dina kompisar ville väl ha lite äkthet.
- Har det varit några iakttagelser? - Några flickor har slutat.
Påstod de hört eller sett pojkarna. En portvakt har faktiskt sett miss Gore.
- Var karvade miss Gore upp pojkarna? - Jag vill inte ha nördar rotandes.
Vinden.
- EMF:en är skyhög. - Kanon!
Ett äkta spöke och look-alikes som retar den.
- Det här kommer aldrig att sluta väl. - Det är rätt åt dem.
- Det måste vara här någonstans. - Jag vet inte. Ingen letar efter vinden.
För det första, var din karaktär. Jag ser idiotisk ut om bara jag är det.
För det andra, du hörde dem där nere. Det här är en del av spelet.
Hjälp oss.
- Jisses. Sminket är fantastiskt! - Amatör! Var din karaktär.
Hjälp oss. Miss Gore låter oss inte ha roligt.
Var är kroppen begravd? Vi grillar henne fin och krispig.
Kvick liten rackare.
- Kolla här. - Vad läskigt!
- Det var nog det han ville berätta. - Nää, tror du, Sammy?
Det här är världens häftigaste spel.
Ja.
Min mamma älskar mig.
Jag sa att min mamma älskar mig.
Ja.
Min mamma älskar mig så här mycket!
Döfränt.
Det var Historiska Sällskapet. Miss Gore slaktade inte bara fyra pojkar.
En av pojkarna var hennes son. Enligt polisen skalperade hon stackarn.
Jag ska fritera slynan extra krispigt. Vart är hon begravd?
Det visste han inte.
Där är barnhemmet. Där är stallhuset. Och där är kyrkogården.
- Tror du Leticia är planterad där? - Det är värt ett försök.
- Hör du, akta den där. - Minst 100 år. Det finns en kyrkogård där.
Det heter "spel", polarn. Inte "välgörenhet".
- Ge hit kartan, Klåpar'n. - Du är en klåpare, Klåpar'n.
- Dessutom, Dean lyssnar inte på nån. - Dean, lugna dig.
Vad? De irriterar skiten ur mig!
Vi vill båda hitta benen. Det går fortare om vi jobbar ihop.
- Vi får presentkortet. - Visst.
Vi ska vara Sam och Dean.
Visst.
Rufus, Bobby. Skynda på nu.
- Är du okej? - Jag försöker.
- Vart var vi? - Dr. Ellicott har just zappat din hjärna.
Varför är vi här? Är du så desperat efter pappas godkännande?
Det är skillnaden mellan oss. Jag är inte patetisk.
- Vad ska du göra, Sam? Döda mig? - Jag är trött på att du bestämmer allt.
- Nu räcker det! - Vad är det, Bobby?
Jag är inte Bobby.
Du är inte Sam. Du är inte Dean. Varför vill ni vara dessa killar?
- Vi är fans, som ni. - Nej. Jag är inget fan.
Jag tycker faktiskt historierna suger! Det är varket roligt eller underhållande.
Det är skit! Sånt som skulle få vanligt folk inspärrade på hispan.
Deras smärta är inte någon förströelse. Tror du de trivs med att vara cirkusdjur?
- De bryr sig inte. De är påhittade. - De bryr sig. De bryr sig mycket.
Han tar historierna på stort allvar.
- Jag hittade de fyra pojkarna. - Här är Leticia Gore.
Vad pysslar ni med?
Vi letar efter ben, smartskaft. De är här någonstans.
Ben är oftast nedgrävda.
Jag vet. Jag bara...
- Vänta ett tag. Är du allvarlig? - Dödligt.
Vi gräver inte upp på riktigt. Det är ett spel.
Du vill väl vinna?
Det där är inget plastskelett.
- Det där är ett riktigt skelett. - Grävde du upp en riktig grav?
- Ni är galna. - Ville ni inte bli jägare?
- Jägarna är inte på riktigt. - Ni har verkligen förlorat...
Stygg! Stygg! Stygg!
Barnes!
Stygg! Stygg! Stygg!
Var det verkligt nog?
- Det där var verkligen... - Fruktansvärt? Precis.
Vi bjuder, grabbar. Vi ses.
Hur visste ni vad ni skulle göra?
Vi har läst böckerna.
Chuck. Lycka till med de nya böckerna.
Och skit ner dig.
- Dina fans? - Det får bli ett "nej" där.
- Skumt. - Verkligen.
- Varje utgång är låst, precis... - ...som om nåt vill hålla oss här inne.
- Det är illa. - Nää, tycker du, Sammy?
- Gå inte in dit! - Gå till nedervåningen.
Varför skickade du bort min mamma?
Kanske på grund av militärfrillan hon gav dig? Du borde tacka oss.
Lite tacksamhet vore fint lite då och då.
Mamma gjorde inte det här.
Vem gjorde det, då?
Så originellt. Supernatural ger er fler läskiga ungar.
Miss Gore låter oss inte ha roligt.
Ni ser inte ens ut som riktiga spöken.
Miss Gore är borta. Nu kan vi ha massor med roligt.
Gott im himmel!
Det var all tid vi hade. Tack för era inträngande och noggranna frågor.
Ha en trevlig...
Va?! Helvetes jävlar!
- Du måste hålla alla i säkerhet här. - Hur länge då?
- Så länge som det tar. - Vad fan ska jag göra?
Jag vet inte. Gör det, bara.
Jag har mer att berätta. Tydligen.
Döfränt.
- Jag har ett jobb att sköta. - Du vill se det här. Skitbra show!
Givetvis finns det även snälla häxor.
Vad kommer ske med Sam och Dean? Vad tycker ni om änglar?
Bara så ni vet, det är inte så larvigt som det låter.
- Legenden om Leticia var åt helvete. - Säg att de tre barnen...
- Lekte cowboy och indiander. - Lajvade, menar du?
- De skalperade och dödade Leticias son. - Mamma ser, flippar ur och slaktar dem.
- Vi har tre blodtörstiga snorungar här. - Leticia hade kontrollen över dem.
Bra jobbat av oss. Vi måste bränna upp ungarnas benrester.
Hur? Vi är fångade och utan vapen. Spökena bestämmer. De är bara rädda för en sak.
- Precis. - Ni vill vad?
- Du är en skådis. Vi vill att du agerar. - Jag jobbar på Hooters i Toledo.
Det är lugnt. Vi lovar. Det är viktigt.
- Vi vill hjälpa till. - Tindra med ögonen åt henne.
- Det här är inget påhittat. - Vi vet. Vi är livrädda.
Vi måste göra något om alla är i fara.
- Varför? - Sam och Dean skulle göra så.
Croatoan gör en inte sjuk "där nere".
Då bör ni uppsöka en läkare.
Jag vill inte göra det här.
Jag är här, raring. Jag vaktar dig. Det kommer funka, lita på mig.
Pojkar!
Kom hit. Genast!
Ni kommer då jag ropar. Förstår ni det?
Miss Gore?
Skjut på!
Ni pojkar har varit väldigt stygga.
Nu öppnar ni alla dörrar. Genast.
Ni är väldigt stygga!
Stygg! Stygg! Stygg!
Fan också!
Spring!
I böckerna verkar det så lätt att gräva upp en grav.
Det är det inte. Jag kommer kräkas.
Nej, det kommer du inte.
Tack.
Sam!
Vad mer? Jag blev kär första gången då jag var 16 år.
Förlorade oskulden då. Men hon sa till alla att det inte räknades, så...
Ursäkta, men du kan faktiskt inte gå.
Öppna inte dörren!
Jag sa att ingen får gå! Nu får någon salta dörren.
Hur kan Dean alltid tända på första försöket?
Dean!
Killen hade kanske rätt. Vi borde fästa vapnet i en gummisnodd.
Jag måste erkänna en sak. Ni räddade oss.
Tack.
- Jag vet inte ens era namn. - Barnes och Damian. Vad heter du?
Dean. Den riktiga Dean.
- Ja, tjena! Jag med. - Stick härifån, Dean.
Hur som helst. Tack, jag menar det.
Du vet väl att du har fel? Om Supernatural.
Du förstår nog inte vad det handlar om.
- Jaså? - I våra verkliga liv...
Han säljer stereoapparater. Jag lagar kopieringsmaskiner.
Vi lever trista liv!
Men att få vara Sam och Dean. Rädda världen varje dag.
Ha en bror som ger sitt liv för en. Vem vill inte ha det så?
Du har kanske rätt.
Ni är inget dåligt team.
- Hur känner ni varandra? - Vi möttes på Supernaturals chat room.
- Trevligt att komma ut och träffa vänner. - Vi är mer än vänner.
Vi är partners.
Tja'rå, partners.
Sam. Vi hade en otveksam kemi.
Men, som för en apa på solen blev det för varmt.
Chuck och jag har funnit varandra.
Min yin till hans stolta yang. Ett hjärta måste följas.
Jag är hemskt ledsen.
Ja, Sam. Ledsen.
Kommer du klara dig?
Ärligt talat så vet jag inte. Jag måste väl fortsätta leva, antar jag.
Vill du ge ut mer böcker så är det okej för oss.
- Verkligen? - Nej. Vi har vapen. Vi kommer hitta dig.
Vi ses.
Sam! En sak till. I kapitel 33 av "Tiden är på min sida".
Den där brittiska tjejen, Bela. Hon stal Colten ifrån er och gav den till Lilith.
Hon ljög. Hon gav den aldrig till Lilith.
Läste du aldrig boken? Hon gav Colten till en demon som heter Crowley.
- Liliths högra hand och älskare. - Crowley?
- Varför har du inte berättat det här? - Jag glömde. Jag är inget stort fan.
Becky. Berätta allt.
- Är du okej? - Vet du, jag tror jag mår bra.
Jag har nog en ledtråd angående Colten.
- Lång historia. Ska jag berätta på vägen? - Vad väntar vi på?
Som många författare började jag av kärlek.
Jag var störtkär i Nancy McKeon från TV-serien "Facts of Life".
Jag skrev nog 40-50 brev till henne. Hon besvarade inget.
Jag tror inte Benders gjorde huddräkter av sina offer. På sin höjd halsdukar.
Min favoritfilm är "Stränder". Hilary och C.C. var så modiga och starka.
Som jag ser det, en TV-serie går aldrig utför om man vägrar hoppa av.
Översättning: Robfors SSG - SweSUB Group © www.SweSUB.nu