- Simon! - Keri!
Simon!
Keri!
Simon!
Keri!
Simon!
Tăticule?
Tată!
Traducerea și adaptarea Richard Nasta @ Subs.ro Team www.subs.ro <f
- Scumpule, e totul în regulă? - Scuze, căutam un disc.
Haide.
- N-o să-i mai vedem o perioadă. - Sigur, imediat.
Apropo, toți cred că suntem simpatici fiindcă ne asortăm.
- Dragule? - Da. Un moment.
Chiar a fost de acord?
Da. E nerăbdător.
- Sigur asta îți dorești? - Ce vrei să spui?
Știi că-l iubesc pe Tim, dar nu-i mai el de ceva timp.
Nu-ți faci griji de cât timp voi doi n-ați mai...
știi, ia-ți un serviciu și caută-ți un băiat care ți-o trage.
Tare. Nu credeam că încă faci muzică.
Da, am terminat recent câteva piese.
Tare. La aceeași casă de discuri?
Probabil n-o să am de data asta.
Dar am auzit că aveți un turneu. Foarte tare.
Contactează o casă de discuri.
- Te ajută foarte mult. - E adevărat.
Da, ar trebui să mă duc la o casă de discuri.
Încă trece prin multe.
Sincer, un alt motiv pentru care mutarea va fi bună pentru noi doi.
Bine. Mor de nerăbdare. Crezi că știe?
Habar n-are.
- Avem nevoie de-un chitarist în turneu. - Ce? Serios?
M-am gândit că dacă te muți, o lași mai moale.
Fir-ar.
Aș putea vorbi cu Millie, dar...
Când ai început să te vezi cu soră-mea, credeam c-o vei face mai de gașcă.
- În schimb, te-a făcut... - Du-te naibii.
E super, dar când mor, nu vreau viața altcuiva să-mi treacă prin față.
- Bine, voi veni în turneu. - Tare de tot.
- Sunt multe repetiții. - Fac naveta.
Nu-i așa departe.
Și e foarte departe.
Nu-i mare scofală. Suntem la două ore distanță.
- Spune amărâtul ce nu poate conduce. - Cine are nevoie să conducă în oraș?
Serios, o să ne lipsiți.
Acest grup nebun, e familia pe care o am.
Așa că...
sunt mândru de Millie.
Ești cea mai dulce, cea mai iubitoare persoană pe care am cunoscut-o.
Copiii ăștia n-au habar cât de norocoși sunt
să aibă pe cineva cărora să le pese de educația lor.
Da.
Situația îmi lasă un gust amar.
Sunt puțin speriat, dar în mare parte nerăbdător
pentru următorul pas în a ne trăi viața împreună.
Da.
Asta-i tot.
Bine. Calmați-vă. E o schimbare de peisaj.
Scumpule.
În fața acestor oameni ce înseamnă totul pentru noi,
vreau să-ți cer...
să-ți petreci restul vieții cu mine.
Glumești?
Da. Normal. Da. Vreau.
Îmi pare rău.
Am dat-o-n bară.
N-am realizat ce se petrece și m-am blocat.
Încă vrei să faci asta, nu?
E cam târziu acum.
Da, cam e.
Dar dacă nu ne despărțim acum, va fi mai greu mai târziu.
Despărțiți de tot?
- Asta-ți dorești? - Nu, normal că nu.
Nu știu.
Ai fost distant de când...
și e în regulă. Stai liniștit.
Doar că...
nu m-ai făcut niciodată să mă simt nesigură.
Nesigură de ce?
Dacă ne iubim sau dacă suntem obișnuiți unul cu altul.
Îmi pare rău. Da? Scuze.
Iartă-mă. Cred c-am băut prea mult.
E în regulă.
Te iubesc.
Și eu te iubesc.
Toți știu că ai nevoie de mine mai mult decât am eu de tine.
Noi râdem pe seama asta.
Ce?
Dacă mă urăști, nu te face mai puțin ratat.
De ce spui asta?
Le poți cere să plece?
Cui?
Nu pot dormi când se holbează la noi.
Bună dimineața. Chiar nu-ți lipsește sunetul traficului.
- De cât timp ești trează? - Nu de mult.
M-am gândit că p-aici se află un aparat de cafea.
Crezi că te urăsc?
Acum da.
Scuze. Încă-s adormit.
- Fiindcă te uiți la fata visurilor tale. - Asta era.
Dacă tot ești aici, poți aduce ceva înăuntru?
Da, sigur.
Dumnezeule.
Ai grijă.
E îngrijorător. E al tatălui tău?
Poate pot repara veranda din spate.
Nu mă lăsa s-o folosesc.
Iubito, simți ce urât miroase?
Micționez.
Chiar nu simți nimic?
Ce se petrece?
Scumpule?
Isuse.
Scumpule, ce faci?
- L-am găsit. - Ce?
Dumnezeule.
Cum de ai știut să cauți acolo?
Scuză-mă.
Ai adus-o de acasă sau ai luat-o d-aici?
Scuze.
Credeam că sunt pentru personal, dar n-am...
- Zahăr? - Nu. Mulțumesc.
- Câte probleme am? - Dumnezeule.
Nu-ți bate capul cu Carol.
E posesivă cu obiectele vechi fiind și ea una.
- Dna Wilson, nu? - Millie.
- Jamie, bine ai venit. - Mulțumesc.
Recunosc, sunt bucuros c-ai luat tu acest post.
CV-ul tău mi-a atras atenția.
L-ai văzut?
Da, fac parte din comitetul de angajare.
Luăm loc?
Am fost încântat că cineva de calibrul tău
e interesat de locul nostru uitat de lume.
Glumești? Sunt entuziasmată.
Vechea școală a fost uriașă. Elevii și personalul se pierdeau.
Aici, sper să ajut acești copii pe fiecare în parte.
Pasiunea. Am uitat cum e.
Și te-ai stabilit bine?
Tu și soțul tău sau scuză-mă, soție, sau...
Eu și, Dumnezeule...
iubit sună atât de imatur.
Partener? Tim al meu? Eu și partenerul meu băiat, Tim.
Ai explorat mult?
Parteneri?
Doamne, nu.
Nu, mă refeream la zonă.
- Unde v-ați mutat? - La capătul străzii Pitt.
E un oraș mic, dar cred că suntem vecini.
- Da, am casa galbenă pe colț. - Glumești.
Da, e un loc superb.
E departe de oraș, dar pădurea și traseele sunt minunate.
Anunță-mă dacă ai nevoie
să-ți arate cineva împrejurimile, ție și partenerului tău băiat.
- Sigur. - O zi bună.
Pa.
Cum merge? Avem internet?
Vin ăștia de la Digi săptămâna viitoare.
Nu mă poți duce joi cu mașina pentru turneu, nu?
Te pot duce la gară.
Da, mersi.
Vino în pat cu mine.
Trebuie să învăț părțile astea.
Bine.
Ce zici de mâine?
Vrei să mergem în drumeția de care mi-ai povestit?
- Da. Ar fi frumos. - Super.
- Bine. Te iubesc. - Și eu te iubesc.
- Asta-i tot? - Nu știu.
Pare cam scurt.
Am ratat vreun semn?
Ce zici p-aici?
E cam plin de buruieni.
Nu vreau să fim orășenii proști ce s-au pierdut în natură.
E marcat, suntem în regulă.
Scumpo.
Ne putem întoarce înapoi. Doar că-i frumos afară.
- Stai, cred că-i p-aici. - Nu, scumpule, cred că-i pe acolo.
- Ești sigură? - Nu. Tu ești?
- Bun. Pe acolo-i nordul. - Bun.
- Și ce facem acum? - Nu știu.
- Credeam că ne ajută. - Bine.
Dacă tot mergem înspre sud-est?
- Putem să ne gândim? - Nu, iubito, pare în regulă.
- Iubito! - Dumnezeule!
- Iubito! - Scumpule!
- Iubito! - Dumnezeule!
Dumnezeule, ia-mă de mână!
- Ești bine? - Așa cred.
Dumnezeule.
Telefonul meu. Fir-ar. Mă poți suna?
- N-am semnal. - Fir-ar!
Demo-urile mele erau acolo.
Sunt bine, apropo.
- Scuze, ești bine? - Da, sunt bine.
- Ești sigură? - Sunt bine.
Ce-i locul ăsta?
Simți și tu?
- Se simte... - Aglomerat.
Trebuie să plecăm d-aici.
Înapoi în furtună?
Ce-s toate astea?
Putem face un foc. Și așteptăm.
De ce ai o brichetă?
Chiar asta contează acum?
Cât de mare-i locul ăsta?
Lasă-mă să verific.
Și?
Destul de mare.
Scumpule.
Ce faci?
Mai știi că ne uitam la om versus sălbăticie?
Da. Tu n-o făceai.
- Bine. - Mulțumesc.
- Mi-e foarte sete. - Da, și mie.
- Asta-i tot ce avem? - Da.
Crezi că se poate bea?
Eu n-o beau.
Bine, bea tu asta.
Și tu?
Am mai găsit o sticlă.
Bine.
- Ce-i aia? - Cealaltă sticlă.
Scumpule.
Eu n-aș bea.
Om versus sălbăticie, iubito.
E bună, dă-mi sticla.
Și...
legat de brichetă.
- Când? - Înainte de mutare.
- Tu? - La fel.
Când ieșim d-aici, ne oprim amândoi.
Cu siguranță.
Momentan, e o distragere bună de la toți șobolanii d-aici.
Mă tot gândesc la ce ai găsit acum câteva zile.
Și eu.
Ce s-a întâmplat atunci?
Când eram copil,
tata vine acasă într-o zi și-mi spune
să-mi fac curat în cameră fiindcă miroase,
așa c-am făcut curat.
Următoarea zi, vine acasă, spune că încă miroase
și fac iar curat.
După o altă zi, vine acasă, dar acum o ia razna și zice:
„ce-i cu mirosul ăsta nenorocit?”
Și începe să-mi spargă camera,
dar nu găsesște nimic.
Și încep să mă panichez fiindcă nu există niciun miros.
Nu știu de ce-i așa pornit.
Oricum,
mă întorc acasă de la școală următoarea zi,
merg în camera mea și el stătea acolo,
cu un rânjet de satisfacție pe față fiindcă a aflat.
A fost un șobolan mort.
Avea cuib deasupra becului.
Când foloseam lumina, îl prăjeam tot mai mult.
Dar a fos ceva treptat,
fiindcă nu-mi dădeam seama că inhalez
această carcasă în fiecare seară.
Nu-mi vine să cred că n-am mai auzit povestea.
Am uitat complet de ea până-n noaptea când i-am găsit.
Și e un detaliu pe care nu ți l-am spus,
nu l-am spus nimănui.
Dar a fost mai rău. Parcă era ca un gust.
De parcă aerul era gros
și se înrăutățea pe cum mă apropiam de dormitor.
Apoi am deschis ușa.
Și ea îmi zâmbea.
S-a trezit și-a văzut că jumătatea ei e moartă
iar creierul ei a cedat.
N-a putut procesa situația.
A mers la somn seară de seară
lângă fața aia și acel miros oribil.
Iar eu stăteam acolo
și mă înecam cu mirosul lui iar ea nici măcar nu observa.
Cum am fost cu șobolanul,
îl inhalam ca pe-un aer curat.
Scuze.
Parcă un geam s-a deschis între casa noastră și acea noapte.
Poftim?
Doar tu poți dormi într-o peșteră umedă.
Cât e ceasul?
Fir-ar.
Nasol.
Hai să plecăm acasă.
Dar demo-urile mele erau acolo.
- Te urăsc. - Nu, n-o faci.
- Ce faci? - Nu fac nimic.
- Ce-i acolo? - Stai, oprește-te.
Ce naiba?
Ce-i aia?
Mucegai sau ceva.
Doare.
Știu, ce vrei să faci, o cursă în trei picioare?
Scuze.
Încet.
Dumnezeule.
Fir-ar.
Ai fost impresionant.
Mai știi când am găsit nordul?
Ar trebui să mergem în oraș. N-avem mâncare în casă.
Aveam orez.
Nu prea avem buget pentru două telefoane noi.
- Dar prima dată... - Ce?
Două minute.
- Scumpo. - Te rog.
Am stat o noapte în peșteră.
- Te rog. - Bine.
Bine, dar după mă faci tu.
Scumpule, haide.
Scumpule?
Tim?
Tim!
- Ce? - Ce naiba?
Îmi pare rău.
Încerci să fii amuzant? A durut.
Iubire, nu arăți prea bine.
Sunt doar obosit.
- Merg în oraș. - Vin cu tine.
Nu, tu relaxează-te. Fă-ți un duș, da?
Zice că ai mai avut anxietăți, atacuri de panică.
- E posibil să fie una din astea? - Nu.
Nu cred. Câți ani ai?
Avem aceeași vârstă.
Văd că-i un istoric de probleme mintale în familia ta.
- Mama ta a suferit de... - Nu, nu-i asta. E diferit acum.
Cred că merită discutat ce-a pățit.
Am mai avut discuția asta. Eu nu-s ca ea.
Ai cu cine vorbi? Familie, terapeut, prieteni?
Da, am prieteni în oraș.
- Local, e doar soția ta? - Parteneră, dar da, doar ea.
Ai avut o experiență periculoasă
mai ales c-ai fost singur într-un loc necunoscut,
nimeni care să te ajute dacă-i ceva în neregulă,
iar anxietatea se poate activa
și ajunge să răspundă printr-o panică fizică.
Tehnic, e un relaxant de mușchi,
adică îți încetinește sistemul nervos central.
Chiar dacă mintea ta începe să se panicheze,
corpul tău se relaxează,
blocând ciclul de reacție.
- Da? - Bine.
Sunteți norocoși.
A fost un cuplu ce-a dispărut din zona voastră.
- Ce? Când? - Încă există afișe.
Cea mai mare știre văzută de acest oraș.
Mai mare decât omul ce udă grădinile tuturor?
Vorbesc serios. Au fost căutați de toți.
Valium?
Se cheamă Diazepam acum.
Gata pentru mâine?
Scumpule, dacă nu te simți bine, poate ar trebui să anulezi.
Iubito, dacă anulez, pot să-mi iau gândul de la turneu.
Nu avem mulți GB.
Nu-i folosi pe toți la... ce faci acolo?
Cauți fete online?
Au dispărut doi oameni din zona asta.
- Serios? - Da.
Fă-mi o favoare, când mor, doar șterge-mi
toate conturile media.
Nu vreau să fiu amintit c-am postat
natura-i ca o casă și să primesc 23 de aprecieri.
Au postat asta și gata. Super. Frumoasă viață.
Dacă mori diseară, care-i ultima postare?
Ne-am avântat.
Ce banal.
De ce m-ai eticheta în așa ceva?
Fiindcă totu-i banal, Tim. Nu-i pasă nimănui.
Mai mult e pentru mama. Plus, îți place.
În fine.
- Ar fi o postare tristă. - Da.
Ce n-ar fi?
BRB, mor.
Serios, cine ar putea fi?
Sper că nu te superi.
Eram în cartier și fiindcă eu sunt cartierul,
am zis să vin să-ți urez bun-venit în acest cartier.
Iubitule. El e dl McCabe.
- Jamies, ți-am spus despre el. - Da. Așa-i.
Tu ești Tim, partenerul băiat. Încântat.
- Sper că bei vin roșu. - Tim bea orice.
- Te rog intră. - Nu. Nu vreau să deranjez.
Dl McCabe, insist să deranjați.
Bine.
Mersi.
La stânga.
Dl McCabe?
Îngrozitor.
A fost mai mult decât ploaie. Turna cu găleata.
- Eram dezorientați complet. - Telefonul vostru are compas.
Da.
Să nu ne cramponăm în cine a avut direcțiile cardinale.
Serios, ai mai văzut așa ceva? Simțeam o atmosferă de cult.
Atmosferă de cult?
- Nu știu ce să zic. - Stai, n-am fost în același loc?
A fost o peșteră, un clopot mare și bănci de biserică în pereți.
A fost foarte ciudat.
A fost o capelă în direcția aia.
- Bun. - Dar s-a prăbușit acum mulți ani.
Era în mijlocul pustietății?
Da, a fost pentru generațiile tinere, ceva-n stilul hipiot.
Atmosferă de cult.
- Ce s-a întâmplat cu ei? - Sinucidere-n masă.
- Nu. - Dumnezeule.
Nu. Nu știu. Cred că s-au stins cu timpul.
Cred că s-au mutat când apa le-a luat clădirea.
E greu să aduci enoriași noi când capela devine un bârlog subteran.
Îi torn eu.
- Mersi, scumpule. - Cu drag.
Mâncarea asta...
Cred că-mi fac un obicei și vin mai des.
Mulțumiri lui Tim. Nu pot găti și e doar vina lui.
- E vina mea? - Ești bun la asta.
- N-a trebuit să învăț. - Dacă n-aș fi eu, ai ști găti?
Și dacă n-aș fi eu, n-ai fi singurul de peste 30 de ani fără permis.
- Am permis. - N-are.
Are permis de începător. Nu poate conduce o mașină.
O afacere bună. Ea are bucătar personal, iar eu sunt captiv aici.
Captiv?
Nici la gară nu pot merge dacă n-ai loc în program.
Nimeni nu te ține ostatic, Tim.
Nu, ostaticii își gătesc propria mâncare.
Mie mi se pare că vă completați.
- Crezi? Asta am... - E foarte ciudat.
Da.
- Mă bucur că te-am cunoscut. - Asemnea. Mersi pentru tot.
- Și ne vedem mâine. - Da.
- Bine. Pa. - Pa.
E prietenos.
- Ce? - Cred că te place.
Nu mă place. Nu fi ciudat.
- Și tu pari puțin vrăjită. - Serios?
Da. Ai dreptate. Cred că-l urmez până acasă.
- Da? - Și...
Tim...
M-ai mușcat cumva?
- Nu. - Ce...
Ce-i asta, acum ești peste mine și apoi...
Nu te-am mușcat! Doar că...
Ceva nu-i în regulă.
- De când suntem aici, eu... - Încetează cu scuzele.
Scuze? Nu inventez, iubito.
Tim, Doamne, dacă nu vrei să mi-o tragi, spune-mi.
Iubitule. Îmi stai pe păr.
Scumpule. Dă-te mai încolo, îmi stai pe păr.
Tim?
Ce naiba?
Ești gata?
- Nu cred c-ar trebui să mergi. - Nu mă mir.
Chiar nu vom vorbi despre aseară?
- Te comporți... - Cum? Ca un nebun?
- Nu asta am spus. - Eram inconștient, nu știam ce fac.
- Dacă ești bolnav, stai acasă. - Iubito, nu pot pierde trenul.
Te rog.
O să te descurci.
- Te-aș duce eu dacă aș putea. - E în regulă.
Nu te grăbi să vii acasă.
- Ești nervoasă pe mine? - Nu. Doar stai și distrează-te.
Bucură-te de petrecere, dormi la Luke
și discută cu toți ceilalți.
N-are rost să vii aici să te simți captiv.
- N-am vorbit serios. - Știu, dar...
poate un spațiu ar prinde bine.
Ești sigură?
Scapă. Fii liber.
Bine. Da. Ai dreptate. Mersi.
Te rog.
Nu acum.
Haide.
Bun.
Bravo, copii.
Ne vedem după educație fizică.
Anna, dlui Richardson nu-i place dacă întârzii.
Scuze, dna.
Ăștia-s câinii tăi?
Nu mai sunt.
Sună de parcă a luat-o razna.
Nu. Nu știu ce să zic. Sincer, a fost greu.
Ești bine? Vrei să vin la tine?
Dă-o naibii. Vin la tine.
Nu. Probabil fac să sune mai rău decât e.
Plus, ai mei vin duminică la cină,
poate trebuie să vadă o față familiară.
Vreau să fiu sigură că ești bine.
Sunt bine. Îmi place viața de țară liniștită.
Eu sunt cea plictisitoare.
Crezi că ești plicitisitoare fiindcă ai un serviciu?
Îl iubesc pe Tim, dar e un alb de 35 de ani
ce crede că va fi o vedetă rock. Asta-i plictisitor.
E un băiat bun.
- Oare? - Serios.
Mereu mă gândesc la prima întâlnire.
Am spus că-mi place Spice Girls. Nu știam că-i un snob al muzicii.
Și apoi apare la a doua întâlnire cu Spice Girls pe vinil.
Asta-i ceva drăguț.
Dar a fost acum zece ani. Ce a făcut recent?
- Trebuie să închid. - De ce?
- Millie, am nevoie... - Nu!
- Ce cauți aici? - Trebuia să te văd.
De ce nu ești în tren? E foarte ciudat, Tim.
Parcă mi-e sete mereu, dar nu și acum. Nu cu tine.
- Spune-mi că mă vrei. - Am nevoie de tine.
Nu te opri. Te rog n-o face.
- Ce facem? - Scuze, eu...
- Am avut un sentiment. - Nu-ți cere scuze.
- S-o facem acasă data viitoare. - Bine.
- Și poate nu aștepți atâta timp. - Bine.
Acum pleacă d-aici.
- Ce faci? - Ce vrei să spui?
Ce... de ce te încorzi?
- Ce? - Eu... iubito, e...
Stai. Sunt blocat.
- Doare. - Știu.
Ce naiba.
Doar trage...
- Grăbește-te. - Nu pot, sunt blocat!
Tim, trebuie să pleci d-aici, acum!
Încerc! Nu se mișcă!
Doare.
Tim...
Ascultă-mă!
- Îmi pare rău. - Nu.
Picioarele!
E totul în regulă înăuntru?
Un moment.
E totul în regulă, dra Wilson?
Scuze, a trebuit să...
Dra Wilson, știi că asta-i...
o baie pentru băieței.
Scuze, eu...
a trebuit să...
Du-te la oră. Totu-i în regulă.
Data viitoare, folosește baia pentru personal.
Și ai grijă să...
te ștergi.
Fir-ar.
Iubito.
Te rog, nu vorbim despre asta?
Îți dai seama ce ai făcut astăzi? Puteam să fiu dată afară.
Sau mai rău, arestată.
Dar nu te-am pus să faci nimic.
Nu mi-o tragi luni de zile și apoi vii la mine la lucru că mă vrei?
Ba da, ai cam făcut.
Doamne, încerci să mă ruinezi?
Am stat pe margine.
M-am sacrificat ca tu să ai spațiu să-ți îndeplinești visul.
N-am să-mi cer scuze fiindcă am riscat.
Eu nu pot face asta fiindcă tu riști tot.
M-am mutat aici pentru tine. Mi-am lăsat viața în urmă.
Ce viață? Doamne, muzica?
Atunci de ce nu ești în turneu?
Tim, dacă ai impresia că te țin blocat, de ce nu pleci naibii?
Nu pot.
Nu cred că-s bine. Creierul meu și corpul nu comunică.
Nu înțelegi.
Se pare că nu.
Stai, unde mergi?
Să-ți curăț prostiile. Sună cunoscut?
Vrei să vin și eu?
Ce vrei, Tim? Nu pot lua toate deciziile pentru tine.
Nu-s mama ta, chiar dacă încep să mă simt ca ea.
- Ce înseamnă asta? - Că locuiesc cu ceva ce-i mort.
Millie.
- Casa galbenă de pe colț. - Da.
Legat de astăzi,
voiam să-mi cer scuze din nou.
Încă mă simt rușinată pentru...
Aia, nu. Nu te mai gândit. Nici nu mai pomeni.
Sunt...
probleme de femei.
Nu mai pomeni, e în regulă. Stai liniștită, te rog.
- Mersi. - Ce e?
Scuze...
A fost o zi stresantă.
Eu și Tim ne-am certat. Scuze. Nu-i problema ta.
- Vrei să intri? - Nu vreau să deranjez.
Dra Wilson,
insist să deranjezi.
Îți aduc un pahar de apă.
- Sigur nu te pot tenta cu ceva mai tare? - Da. Apa-i în regulă.
Mersi.
Ce se petrece?
Nu știu.
Cred c-a fost o greșeală.
De când ne-am mutat, eu și Tim n-am fost pe aceeași lungime de undă.
Poate n-am fost așa de ceva vreme iar noi...
ne temem să recunoaștem asta.
Voi...
vă iubiți?
Da.
Desigur.
Nu? Dar...
Nu-mi amintesc de viața de dinaintea lui Tim...
poate ne-am obișnuit așa.
Obișnuința uneori poate fi armonie.
Vrei să auzi ce predau copiilor de clasa a 9-a la istorie?
Cu disperare vreau.
Platon a scris că grecii antici
credeau că sunt creați cu patru mâini,
patru picioare și un cap cu două fețe.
Dar, Zeus s-a temut de puterea noastră,
așa că ne-a despărțit în două,
blestemându-ne
să ne petrecem viața în căutarea celeilalte jumătăți.
Dacă tu crezi că ți-ai găsit-o, nu renunța așa ușor.
Dacă așa spune Platon.
Doar tu ești aici?
- Scuze. Nu mă privește. - Nu, te rog. Doamne.
Eu sunt ăla băgăcios.
Eram doi la început, când am cumpărat acest loc.
Eram de vârste apropiate cu voi și probabil
aveam aceleași probleme, certuri.
Și a fost o perioadă scurtă când chiar am plecat.
Și a fost eliberator.
Aveam libertatea de a face tot ce doream.
Și ce ai făcut?
Nimic.
M-am simțit groaznic.
Da. Nu știam să exist pe cont propriu.
Eu...
am dus dorul certurilor.
Da. Cu bune și rele,
eu eram eu
datorită lui.
Sigur ți-e dor de el.
Știi,
am filmarea de la nuntă
pe care o căutam ca scuză...
Știi...
sună bine, dar trebui să mă întorc.
Mersi.
Data viitoare.
Scuze.
Scuze, nu știam unde să merg.
Iubito, ești gata de somn?
Iubito?
Ai adormit?
Îmi pare rău. Aș vrea să fiu ceea ce vrei să fiu.
Fir-ar!
Ce? Nu.
Ce?
Fir-ar.
Mil?
La naiba cu asta!
Fir-ar!
Iubito, trezește-te! Millie, trezește-te!
Iubito!
- Ce faci? - Ce fac?
- Poate a fost o criză. - O criză?
De când ai tu crize sau ești somnambulă?
Probabil e de la stres iar tu nu ajuți.
Cred că mi s-a întâmplat ceva în peșteră.
Ceva ce mă face să mă comport ca un nebun.
Și acum o pățești și tu.
Cuplul ăla dispărut, au fost pe același traseu
ce ne-a dus spre peșteră.
Dacă ceea ce au pățit ei, vom păți și noi?
Mă simt bine.
Asta fiindcă ești trează. Ești plină de adrenalină.
Cred că noaptea e cel mai rău.
Când mintea e obosită, corpul poate prelua controlul.
Ascultă ce scoți pe gură.
Mai știi dimineața când picioarele s-au lipit?
Ai spus c-a fost mucegai.
De când mă pricep eu la mucegai? Nici nu știu ce-i ăla.
După ce-am făcut sex, nu ne-am putut separa.
- Explică asta. - A trecut ceva vreme?
- Mereu e puțin dureros. - Iubito.
Ridică mâna ca mine. Încearcă să nu mă atingi.
O s-o simți. Iubito, te rog.
- E ridicol. Merg la somn. - Te rog. Suntem magnetici, iubito.
Cred c-ar trebui să dormim separați în noaptea asta.
De acord, trebuie să stăm la distanță.
Iubito, stai.
Știu de ce te-ai oprit.
În momentul când ai ajuns acolo, voiam să te oprești.
Am simțit-o.
Asta nu-i...
nu-i... n-are nicio noimă.
Atunci cum știu ce simți?
Atracția, setea din trup,
ceva din interiorul nostru s-a imprimat în celălalt.
Suntem bolnavi, da?
N-o pot explica, dar peștera-i de vină. Sigur ăsta-i motivul.
- Tim. - Ne trebuie răspunsuri.
- Mă voi întoarce acolo. - Acolo?
Da, la prima oră, voi merge..
Știi că părinții mei vin duminică la masă?
Da, de ce?
Nu cred c-ar trebui să fii aici.
- Ce înseamnă asta? - Înseamnă că nu te vreau...
Nu te vreau.
Te iubesc.
Bine.
Ce naiba...
Dumnezeule!
De ce se întâmplă asta?
Millie!
Împotrivește-te! Iubito, opune-te!
Vreau să mor!
Iubito, uită-te la mine. Rămâi cu mine.
Putem trece peste asta.
Cum mai exact?
Drogurile, pastilele din sertar.
- Ce? - Relaxant muscular!
- Valium! - E Diazepam acum.
- Siguranța naibii! - Ține-l!
Câte luăm?
Doar ia-le...
Sunt mai eficiente dacă le tragem pe nas!
Hai ne punem picioare în picioare și să ne împingem!
- Nu pot. - Ba da, poți.
Ești foarte puternică. Poți face asta.
Împinge, iubito.
Trebuie să rezistăm câteva minute.
Împinge!
Putem face asta!
- O pot face. - Vom reuși! Continuă să împingi.
Continuă să împingi!
Continuă...
Continuă să împingi...
Iubito?
Speram să am mai mult timp înainte să te trezești.
Va fi bine.
Ce se petrece?
Scuze, n-avem timp să te plângi legat de treaba asta.
Ce treabă?
Iubito, e un moment prost pentru glume.
Nu poate fi rău fiindcă drogurile încă-s în sistemul nostru, nu?
Stai.
Așteaptă. Iubito, nici nu eram sigur că-i unealta potrivită pentru verandă.
Când efectul pastilelor dispare, o să doară iar.
Nu, iubito.
Gândește-te la ce vei face și spune-mi că n-o să fie mai grav.
Whiskey pentru durere...
și când vom fi separați, voi merge după trusa de prim ajutor.
Avem bandaje, dezinfectant, tot ce ne trebuie!
Ești dreptace. Dumnezeule.
Ajunge cu băutura.
- Ce, de ce? - Cred că simt băutura.
Ești dreptace și beată.
Mai știi când ai spus că nu mă ții ostatic?
- Crezi că vreau să fac asta? - Nu. Așa că n-o face.
Nu mai avem timp.
Trebuie s-o facem cât avem pastilele în sistem, apoi putem chema ajutor.
Îmi pare rău. Trebuie s-o facem.
Dacă nu ne despărțim acum, mai târziu va fi mai greu.
Trebuie să fie altă cale.
Fă-o!
Scuze.
- Bun. - Ai grijă!
- Bun, am s-o fac. - Fă-o!
- O fac. - Fă-o!
Apropo, scuze că nu te-am crezut. Ai avut dreptate, evident.
- Iubito, fă-o! - Bine.
Stai, un doctor nu ne poate ajuta!
Treci în portbagaj. Trebuie să stăm la distanță.
- Nu. - Iubire, efectul pastilelor trece.
Știu, dar pastilele sunt ca un bandaj.
Ne trebuie răspunsuri.
Tim, ne-am tăiat pielea. Mergem la spital.
Bine.
Stai... Fir-ar.
- Ce e? - Cheile. Cred că le-am lăsat la Jamie.
- De ce ai face asta? - N-am făcut-o intenționat.
- Scuze. - Haide.
- Vii? - Voi aștepta.
Cum ai spus, distanță.
Tim, nu face vreo prostie.
Jamie?
Îmi pare rău, sunt eu.
Avem nevoie de ajutor. E ceva serios.
Fir-ar.
Jamie?
Ce naiba?
Cea mai fericită zi din viața noastră.
Ți le dau înapoi, nu-ți face griji.
Ce-i asta?
Începutul a ceva frumos.
Ce naiba?
Ajutor!
- Nu te apropia de mine. - Și noi eram speriați la început.
Toți sunt, dar e un cadou minunat.
Puțini sunt norocoșii care devin una.
Nu, nu vreau asta.
Conexiunea e mai mare decât ți-ai putea tu imagina.
Fără ziduri.
Frici și amintiri împărtășite.
Asta-i cea mai grea parte. Trebuie să nu te opui.
Te rog.
Ce te așteaptă e intimitatea absolută în trup divin.
Oprește-te.
Se întâmplă deja.
Nu ți-ar plăcea alternativa.
Ajutor!
- Millie! - Millie!
Bucuria e intimitatea care așteaptă.
Fără conflict, doar căldură.
Îmi pare rău, dar e mai bine să fiți deschiși unul pentru altul.
Va grăbi lucrurile.
Gelozia lui Dumnezeu te-a jefuit de forma ta perfectă.
Cu toate astea, fericirea divină curge prin venele noastre.
Îți va fi așa de bine.
Ajută-mă!
Întoarce-te!
Nu te apropia mai mult.
Știu!
Chestia asta s-a mai întâmplat. Nu suntem primii.
Știu.
Ai coborât în peșteră.
Fir-ar!
Am văzut ceva acolo jos.
Cred că știu cum s-o oprim.
Ce faci?
- Nu ne putem opune pe vecie. - Nu! Stai în spate!
E în regulă, dă-ți drumul.
Iubire, sunt serioasă. Nu te apropia mai mult.
Nu.
Putem să-i punem capăt într-un singur mod.
Ce faci?
Ce trebuia să fac de mult timp.
Îți bați joc de mine?
Iubito,
îmi făceam griji că nu-mi amintesc cine sunt fără tine,
dar, adevărul e că-mi amintesc perfect cine am fost.
Da? Eram trist.
Incomplet, rece,
am pierdut mult timp gândindu-mă la o altă viață unde visele mele
adolescentine și prostești devin realitate, dar,
iubito, tu ești visul ce a devenit realitate.
Iartă-mă că a durat așa mult, dar sunt un ratat, iar eu,
te iubesc foarte mult.
Și eu te iubesc foarte mult.
Închide ochii.
Ce?
Crede-mă, închide-i.
Tim, ce faci?
Nu va fi gata până unul din noi nu-i mort.
Da?
Iubito, nu vreau să vezi asta. Nu avem timp, da?
Nu, nu trebuie s-o faci. Va fi bine.
Vei fi bine.
Te rog, doar lasă-l. Aruncă cuțitul.
Doar aruncă-l.
Iubito!
Fir-ar, Dumnezeule!
Iubito. Rămâi cu mine!
Trebuie să fugi. Trebuie să fii liber.
Nu vreau să fiu liber de tine.
Niciodată.
- Promite-mi un lucru. - Orice.
Vei face o ultimă postare cu „BRB mor.”
Millie! Nu, Millie!
Millie! Fir-ar. Iubito!
Iubito, rămâi cu mine, te rog.
Nu, iubito!
Ce ai făcut?
Doar așa am putut opri sângerarea.
Ce?
Nu.
Încercam să-ți dau drumul.
Voiai să-mi dai drumul?
Ce faci?
E albumul tău favorit, nu?
Ți-ai amintit?
Mereu mi-l imaginez ca primul nostru dans,
dar nu cred că se va întâmpla acum.
Sigur vrei să faci asta?
Da.
- Te iubesc. - Și eu te iubesc.
Traducerea și adaptarea Richard Nasta @ Subs.ro Team www.subs.ro <f