Am crescut în Mississippi.
În cartierul meu, toţi erau negri.
Zi de zi, nu vedeam semne evidente de segregare,
Dar când am plecat la oraş, era o altă poveste.
Nu mai este staţie de autobuz aici.
Dar când eram copil, îmi era permis să intru
doar pe o singură uşă.
Una era pentru Albi iar cealaltă pentru Negri.
Copil fiind, atunci când m-am confruntat cu această răutate ca rasismul,
prima reacţie a fost tulburătoare.
De ce există aşa ceva? De unde a apărut?
Cu toată înzestrarea noastră de a face bine,
nevoia de a face rău a afectat istoria omenirii.
Dacă crezi că trăim într-o lume controlată de divinitate,
de ce ar trebui să existe răul, totuşi?
Aşa că mă îmbarc într-o călătorie,
ca să înţeleg de ce există răul.
Ştiu ce ai făcut.
Întrebarea mea este, poţi să-mi spui de ce?
Să descopăr cum ne invadează vieţile.
Oamenii care cred că ei sunt posedaţi de duhuri rele pot veni aici.
Cum a reuşit răul să pună stăpânire pe inimile noastre.
Dacă minţi, sau dacă faci ceva rău,
Inima îţi devine mai grea, şi cu o inimă grea, nu vei ajunge în Rai.
Şi voi vedea cum unele religii ne arată cum să luptăm cu diavolului.
Ai două mentalităţi.
Una este bună, iar alta este rea.
Pentru a transforma întunericul,
Am făcut nişte lucruri incredibil de înspăimântătoare.
în lumină.
Tu reprezinţi speranţa lumii.
Povestea Lui Dumnezeu De ce există răul
Pentru a înţelege de ce există răul,
trebuie să ştim unde vine.
Unele religii îl văd ca o forţă nevăzută ce străbate întreaga lume.
Demonii care trag cu urechea în întuneric.
Pentru creştinism, ar putea fi însuşi diavolul.
Sau, nu cumva răul este ceva ce izvorăşte din dinlăuntru nostru?
Aşa că merg la o închisoare de maximă securitate.
Pentru a întâlni un om ce ar putea fi numit răul întruchipat.
Deci Kent, ai fost vreodată faţă-în-faţă cu răul?
Am întâlnit câţiva oameni care au făcut lucruri foarte rele.
Neurologul Dr. Kent Kiehl
încearcă să indice sursa răului
din creierul ucigaşilor psihopatici.
Am încercat să înţeleg de ce oamenii fac lucruri foarte rele.
Şi cum să prevenim asta într-o zi.
Mulţumesc.
Sunt pe cale de a întâlni unul dintre cei mai notorii subiecţi ai Dr. Kiehl
El ispăşeşte o condamnare pe viaţă aici.
Avocatul lui îmi spune că acest om a violat mai mult de două zeci de femei,
şi a ucis trei.
Este în închisoare de când era adolescent,
cu excepţia câtorva încercări de reabilitare
dar ieşind din închisoare,
a revenit la acelaşi comportament de viol,
şi în cele din urmă a ajuns la crimă.
A mărturisit astea?
A mărturisit tot.
Nu vă voi arăta faţa lui,
pentru că nu vreau să-l fac şi mai cunoscut pe omul
care a comis aceste atrocităţi.
Dar vreau să ştiu cum a putut face aşa ceva?
- Ştii cine sunt? - Da.
Ştiu ce ai făcut.
Întrebarea mea este, poţi să-mi spui de ce?
A fost o izbucnire de moment.
De fiecare dată?
N-am avut nici un plan să agăţ pe cineva.
Sau să comit vreo violenţă sexuală împotriva cuiva.
Am avut o dorinţă, un impuls,
şi nu am fost în stare să mă opresc din pornirea acelui impuls.
Vreau să te întreb, cam pe la ce vârstă ai început?
Când aveam 21 sau 22 de ani.
Căutam să fur ceva,
când am văzut o profesoară, care a stat până târziu,
Aşa că m-am decis să o jefuiesc, s-o răpesc şi s-o violez.
Am parcat pe un drum lăturalnic
iar ea a ripostat şi s-a strecurat afară din maşină.
Apoi am întors şi am fugit de acolo.
Când ai comis prima crimă?
Când împlineam 27 de ani.
Aveam de gând să comit un jaf
şi
am comis o crimă.
Ai răpit, violat şi ucis?
Da.
Caut un termen corect.
Nu este vină, este remuşcare. Remuşcare.
Ai simţit vreodată aşa ceva?
Eu nu simt emoţii ca toţi ceilalţi.
Nu simt.
N-am avut nicio remuşcare.
Cred că eu nu sunt la fel ca şi toţi ceilalţi.
- Deci, Kent. - Da.
Este psihopatic?
În psihiatrie avem o modalitate de evaluare a ceea ce numim noi
psihopatie sau tulburare psihopatică de personalitate,
şi lipsa de empatie, controlul impulsurilor, slaba planificare,
punctajul lui este 99%.
Ce face o persoană să fie rea?
Kent a scanat creierul a 800 de criminali psihopaţi.
Acest deţinut este cel mai extrem caz ce l-a văzut vreodată.
Deci, asta este o scanare standard IRM.
Pare destul de normal, atunci când îl treci prin scanarea IRM.
Dar noi am cuantificat toate zonele diferite din creierul lui
şi am încercat să vedem cât sunt de dense, cât de puternice sunt, practic?
Această zona a cortexul orbital frontal,
este foarte important pentru formarea personalităţii,
pentru controlul impulsurilor, pentru reglarea comportamentului.
Aceste trei bare pe care le vezi aici, este media deţinutului,
este altfel de persoană pe care noi o numim psihopată din bara roşie.
Se poate vedea că la el este într-adevăr redus.
Chiar are un creier diferit.
Aşa că se încadrează în acele 99 de procente.
Este de fapt unul la un milion.
- Unul la un milion? - Este foarte rar.
Eşti în închisoare de 30 de ani?
Da. Sunt de mult timp.
Dacă ţi-aş spune că am o modalitate să te scot?
Ai vrea să ieşi afară?
Aş vrea să plec de aici, dar din moment ce am comis aceste crime,
încă mai am asta,
- Impuls... - Înzestrare.
Societatea nu va fi în siguranţă.
Eu nu am acelaşi control ca şi tine, sau ca altcuiva.
Acesta este un om rău.
Răul în persoană.
Neurologii spun că comportamentul său este rezultatul
conexiunilor sale neuronale defectuoase.
Dar întrebarea este, chiar şi aşa,
nu are nicio alternativă?
Poate alege să nu mai comită vreo crimă atroce?
Psihopaţii sunt la extrema comportamentului uman.
Dar cu toţii ne confruntăm cu alegerea de a face bine sau rău.
Şi de mii de ani, ne-am tot luptat aceste impulsuri.
Am venit la Luxor, capitala Egiptului antic.
Egiptologul Salima Ikram îmi va arăta
una dintre cele mai vechi reprezentări ale luptei noastre de a alege între bine şi rău
- Deci, chiar acolo? - Da.
Tot estul, şi în partea cealaltă a Nilului, estul Nilului,
a fost întotdeauna pământul celor vii.
Şi apoi aici, este ţara morţilor, la vest.
Literal. Toate astea sunt morminte.
Da. Toate dintre acestea sunt morminte,
şi vreau să-ţi arăt unul mai amănunţit.
Acestea sunt mormintele nobililor,
chiar în colţul din Valea Regilor,
unde Tutankhamon a fost îngropat cu mai mult de 3 milenii în urmă.
- Deci, aici e mormântul lui Menna. - Menna.
Iată.
- Uită-te la asta! - Iată-ne aici.
Aceasta este Menna, acolo, a fost un scrib al zeului Amun,
şi a supravegheat pământurile zeului Amun
şi aici se poate vedea această recoltă mare care o verifică.
Este grozav.
Recoltează grâul.
Aceasta frescă este veche de 3500 de ani?
Da. Din anul 1370 înainte de Hristos.
Şi s-a păstrat neatinsă.
- Ăştia sunt scribi lui. - Sunt...
- El supraveghează scribii. - Exact.
Când mă întorc în State am să fiu un expert în hieroglife.
Sunteţi, într-adevăr.
Acum, hai să-ţi arăt ceva,
cum se pregătea Menna să meargă în viaţa de apoi.
Mormântul lui Menna include o caracteristică remarcabilă
care Salima îmi spune că trebuie s-o văd.
O scenă în care Menna ar fi judecat
într-o balanţă după binele şi răul care l-a făcut.
- Este o procesiune funerară - Bine.
Se poate vedea sicriul cum este adus aici.
- Acesta este sicriul lui, de acolo? - Da, acela este sicriul lui.
Şi apoi el este adus aici, în cele din urmă,
în faţa zeului Osiris.
Acesta este Menna.
Şi apoi aici, ai o inovaţie completă.
N-ai să mai vezi vreodată aşa ceva într-un mormânt privat,
Este scena cântăririi inimii.
Şi aici, el este judecat,
pentru a vedea dacă a fost bun sau dacă a fost rău.
În faţa lui Osiris, Zeul Infernului,
inima lui Menna este pusă în balanţă cu Zeiţa adevărului, Ma'at.
În timp ce Thoth, soţul ei, completează hotărârea.
Deci, este aproape ca ceva deja cunoscut pentru el.
Am înţeles.
Se ştia deja!
Deci, dacă minţi, sau furi, sau înşeli, sau faci ceva rău,
toate acestea se reflectă în inima ta.
Deci, toate acele greutăţi pe inima ta, devine grea... şi ai o inimă grea.
Da.
- Şi cu o inimă grea, n-ai să mergi în rai. - Aşa este.
Nu va fi în măsură să fie ridicat, practic.
Doar va fi bine pus!
Deci, în această reprezentare, inima lui este într-adevăr, în echilibru,
- Corect? - Da.
Deci, este băiat bun.
- Foarte de treabă. - În regulă.
Poate intra în viaţa de apoi.
Pare că aşa a fost la început, cel puţin, într-un fel,
ca şi morala iudeo-creştină,
referitoare la bine şi rău.
Practic, cred că religia modernă îşi are rădăcinile în această idee de moralitate.
Şi tot răul făcut poate fi judecat într-un fel.
Egiptenii au fost foarte literali.
Au spus că poţi fi judecat după inima ta.
Dar chiar şi acum când se spune că este curat la inimă
înseamnă că este o persoană bună.
Corect, aşa e.
La câteva secolele după Menna,
ideea de a recompensă veşnică pentru a nu face cuiva rău
s-a răspândit în societatea egipteană.
Şi de acolo, este posibil să fi alimentat iudaismul, creştinismul şii Islamul.
Cântărirea inimii presupune că frica de consecinţe
este singurul lucru ce ne ţine pe calea dreaptă.
Ceea ce mă face să mă întreb,
Suntem în mod inerent buni,
sau suntem în mod inerent răi?
De fapt, această întrebare este la baza credinţei creştine.
Liderii timpurii ai bisericii urmăreşte tendinţa noastră spre păcat
începând de la Adam şi Eva, care au mâncat din fructul oprit.
Păcatul original.
Am venit să-l întâlnesc pe predicatorul şi teologul baptist Kutter Callaway,
pentru a afla dacă păcatul original înseamnă
că suntem cu toţii răi la inimă.
- Îmi face plăcere să te cunosc. - Mulţumesc.
- Ia loc. - Vă mulţumesc.
Ce carte citeaţi?
Primele capitole din Geneza.
Exact despre asta vreau să vorbesc.
Şi ceea ce vreau să vorbesc este, despre păcat.
Ce este păcatul originar?
Ei bine, este o întrebare bună.
Tradiţia creştină, a cam inventat păcatul originar.
Este o dorinţă primară pe care noi toţi avem,
este o dorinţă umană de bază sau un impuls.
Pentru că Adam a păcătuit, păcatul originar a fost transmis
de la o generaţie la alta.
S-a perpetuat. Generaţie după generaţie după generaţie.
Am vorbit recent cu o persoană
care am putea-o personifica cu fiul diavolului.
A trebuit să-l întreb de ce făcut aceste lucruri?
Şi mi-a răspuns că aşa a simţit.
N-am aflat mai mult de atât.
Este nedespărţit de rău, nu-i aşa?
Ce-ai văzut s-ar putea nu fie un fel de lucru demonic.
Este demonic.
Dar, cred că este important pentru noi să recunoaştem că,
că există un pic din el, în noi toţi.
E ceva inerent în noi ce are o înclinaţie
spre moarte şi violenţă.
Există un diavol? Sau e doar o metaforă?
Este o metaforă, dar diavolul este real.
Are diferite forme,
diavoli cu furci de goblini şi stafii etc.
În Noul Testament, îl vedem chiar pe Iisus interacţionând cu Satana.
Dar în acelaşi timp, Iisus îi vorbeşte unui ucenic
şi-i spune la un moment dat, Înapoia mea, Satană.
Deci, se pare că, chiar Iisus are de-a face cu
o prezenţă reală, ce am putea spune că este o personificare a diavolului
sau,că în acelaşi timp, am putem fi satanici, demonici,
în propria noastră dorinţă de a ne depărta de ceea ce vrea Dumnezeu.
Suntem născuţi cu răul în noi.
Majoritatea dintre noi ne împotrivim tentaţiei de a face rău.
Dar ar mai putea fi o altă sursă a răului din viaţa noastră.
Persoanele care ne-au adus pe această lume.
Tata era alcoolic.
Fie că sunt vii sau morţi.
De ce există răul în lume?
Pentru că noi toţi avem răul în interiorul nostru,
sau provine din altă parte?
Am mers în India pentru a înţelege ce cred hinduşii că este sursa răului.
Suflete nefericite ale strămoşilor lor.
Sunt în oraşul Varanasi pentru a vizita templul Pishach Mochan,
unde exorcismele se fac toată ziua.
Ghidul meu, locuitor Varanasi şi educator,
V.A. Vidya, mă introduce preotului şef.
Şi pentru a vedea Goblinul, sau Pischach,
despre care se spune că trăieşte aici.
Acest goblin, timp de 15 ani a pribegit suferind
încât în cele din urmă s-a rugat lui Shiva.
Marele zeu hindus, Shiva,
supune goblinul unui ritual de purificare, cu o baie în iazul din apropiere.
Astfel îl vindecă instantaneu de boala sa.
In schimb, Shiva ordonă Goblinului să protejeze oamenii
din apropierea lacului de orice alte spirite rele.
Acum Shiva îi cere fiindcă l-a vindecat
să ajute toţi oamenii care suferă de posedarea diavolului.
- Deci, acum este un goblin vindecat. - Da. Este un goblin vindecat.
Acum, acest iaz a devenit un loc de vindecare.
Un paradis pentru cei care simt că sunt bântuiţi de prezenţa răului.
Uită-te la apă. Este sălcie.
- Dar oamenii cred în puterea ei... - Sălcie?
Este un termen pentru asta?
Da.
Deci ştii tema tipică este că apa curăţă totul.
Bine. Am să cumpăr şi eu!
Hinduşii cred că atunci când moartea cuiva este traumatică sau nefericită,
sufletul lor poate deveni furios şi bântuie viaţa copiilor sau a rudelor
Acest lucru poate provoca o boală mentală sau fizică
chiar probleme financiare.
Dar cu nişte ritualuri corecte,
se poate elibera sufletul nefericit şi eliberarea celor vii.
Ce se întâmplă acolo?
Este Shaman. Se pregăteşte de...
- Face o exorcizare? - Da.
Nimeni nu poate înţelege conversaţia lor.
Ce, vorbeşte în limbi?
Vorbeşte în limbi, da.
Apoi pacientul răspunde prin ţipete, sau în alte limbi.
sau au spasme.
Şi apoi în cele din urmă crede că acesta este eliberat.
Cei mai mulţi oameni care vin aici nu au nevoie de un exorcism complet
ca omul acesta.
Familia Shukla sunt clienţi obişnuiţi.
Au probleme cu banii, şi se tem că spiritele strămoşilor lor poate fi cauza.
Acesta este un ritual de plecare,
al spiritului care hoinăreşte pe aici.
Cum m-ar putea afecta neliniştea părinţilor mei?
Cred că prin problemele personale.
Dacă ceva îţi cauzează probleme,
de exemplu o pierdere financiară în familie,
şi boli frecvente, coşmaruri şi,
astfel încât totul este asociat cu această procesiune.
Pentru odihna spiritelor strămoşilor lor,
familia Shuklas trebuie să le pregătească o masă bună.
O masă binecuvântată de preot.
Aceştia oferă miere, unt rafinat,
banane, fructe, şi totul.
Acestea vor fi oferite sufletului mort care o să mănânce alimente,
astfel încât va fi o masă specială.
După ce au primit alimentele le mai oferă o lampă, o umbrelă şi o pereche de pantofi.
Deci aici, fiecare suflet plecat este tratat ca o adevărată fiinţă umană.
Spiritul?
Da. Spiritul este tratat ca o adevărată fiinţă umană.
Strămoşii primesc tot ce au nevoie pentru călătoria lor în viaţa de apoi.
După ce familia Shuklas oferă alimentele la iazul sacru
şi înfige monede în acest arbore sfânt,
Sufletele nefericite ale strămoşilor lor sunt eliberate,
iar umbra răului dispare.
În Creştinism, există Diavolul şi există Dumnezeu;
există binele şi răul.
Pare că în Hinduism nu există aşa ceva.
În Hinduism, nu există această diviziune a conceptului între bine şi rău.
Aceeaşi persoană poate deveni bună sau rea.
Într-un templu ca acesta, chiar şi răul este tratat foarte respectuos
şi este tratat cu grijă.
Este foarte interesant. Un concept foarte interesant.
Pentru că ne eliberează de rău şi ne face să devenim mai buni.
Da. Da da.
Întotdeauna, la sfârşit, există speranţa.
Speranţa că şi răul poate fi eliberat.
Şi răul poate fi purificat, spre exemplu printr-o baie în iaz.
Priveam la oamenii din aceste temple,
o mulţime de oameni făcând ritual după ritual,
încercând să rămână în graţiile strămoşilor lor.
Chestia deosebită este că răul nu este dispreţuit.
Răul este privit ca un spirit ce are nevoie de ajutor.
Doar, trebuie să-şi găsească pacea.
Tare de tot!
Hinduşii doresc să ghideze oamenii spre binele comun.
Această idee este, de asemenea, temelia unei alte credinţe.
Una dintre cele mai vechi şi mai influente religii din lume.
Dar este o religie care mulţi dintre noi n-au auzit de ea.
Se numeşte Zoroastrism.
Am venit la Orange County, California, la întâlnirea cu preşedintele templului,
Arman Ariane
Bine aţi venit la centrul Californian al Zoroastrismului.
Mulţumesc.
Zoroastrismul a început în urmă cu 3.500 de ani,
în Iranul antic.
Simbolul central al credinţei este focul.
Astăzi există doar câteva grupuri mici de zoroastrieni în întreaga lume,
cea mai mare parte în India şi Iran.
Dar unele sunt aici, în California.
Acesta este templul de foc.
Acest foc arde mereu?
Este un simbol al zoroastrismului.
Focul arde neîncetat.
Asta reprezintă iluminarea,
cu cât conştientizăm mai mult această lume a noastră,
cu atât mai mult ştii ce te aşteaptă;
şi vei lua cele mai bune decizii.
Este ca şi cum ai merge prin întuneric cu o lanternă în mână.
Da. Îţi luminează calea vieţii.
Corect.
Cum vede Zoroastrismul
conceptul separări binelui de rău?
În studiul gândirii a lui Zarathustra, sunt două mentalităţi,
care sunt interpretate de către occidentali ca spirite.
Una dintre ele este bună, iar cealaltă este rea.
Acestea sunt principale, este un mod de comportament
Deci, motto-ul zoroastrian este gânduri bune, cuvinte bune, şi fapte bune.
Zoroastrismul este o religie concentrată pe înfrângerea răului.
Preoţi zoroastrieni poartă robe curate, albe.
La fel cum flacăra lor sacră, reprezintă iluminarea
calea îndepărtării răului.
Rugăciunile sunt încă spuse în limba iraniană antică, Avestana,
care a fost vorbită de fondatorul ei, Zoroastru.
Profesorul de religie Gregory Riley a studiat modul în care Zoroastrismul
a modelat Iudaismul şi Creştinismul
şi cum a luat naştere ideea Diavolului.
Zoroastrismul precedă religiile Avraamice.
Este corect. Da.
Zoroastru era ferm convins că pentru a învinge răul în lume,
va fi nevoie de o luptă cataclismică.
Dumnezeu şi Diavolul se va lupta,
Dar asta scrie în Noul Testament, nu se află în zoroastrism, totuşi.
- Ba da, este şi în Zoroastrism. - Da? Nu ştiam.
Şi dacă te uiţi la marea majoritate a religiilor de pe pământ,
nu există nici un diavol.
Israeliţii, au trăit fără diavol, până când au ajuns în Babilon.
Evreii au întâlnit Zoroastrismul şi au început să asimileze idei,
Iar când s-au întors, Diavolul a început să apară în literatura evreiască.
Aceste idei despre diavolul care a cauzat acel rău.
Aşa că aceste lucruri începe să aibă prindere la oameni.
Aşa că până am ajuns la vremea Lui Isus,
i-au creat deja un nume Diavolului: Belzebut,
- Dacă ai auzit de asta. - Da, ştiu.
- Are mai multe nume. - Da.
Deci este marele concurent al Lui Isus din Noul Testament şi Evanghelii.
- Acum are o nouă semnificaţie. - Da.
Evreii îl au pe al lor.
Creştinii la fel.
La fel şi Islamul.
Precum ideea Diavolului în Creştinism a evoluat din credinţe străvechi,
la fel a evoluat şi Zoroastrismul modern
Pentru mulţi zoroastrieni, diavolul nu mai este o figură demonică adevărată.
Este un combatant intern.
Lupta între bine şi rău este una care are loc în minte.
Deci motto-ul zoroastrienilor este gânduri bune, vorbe bune şi fapte bune
şi ordinea este foarte importantă,
pentru că începi cu un gând,
vorbeşti cu un mentor, înainte de a lua orice acţiuni.
În acest fel, nu te bagi singur în necazuri.
Şi nu există nici o, Satana. Nu există, Diavolul.
- Ceva din afară ce ne influenţează. - Corect.
Să înţelegem, prin urmare,
că Dumnezeu este permanent în fiecare dintre noi.
În fiecare dintre noi.
Şcoala Zoroastriană de gândire nu ne învaţă despre trecut sau viitor,
ci doar ce putem face în acest moment.
Toate problemele noastre din din lume sunt provocate de om.
Prin urmare, acestea ar trebui să fie rezolvate de către om.
Ar putea fi. Trebuie să fie.
Pentru a da vina pe o forţă supranaturală
nu este o noţiune Zoroastriană.
Aşa este.
Zoroastrienii cred că binele şi răul există în noi toţi,
Şi trebuie să facem alegerea bună.
Fiecare dintre noi trebuie să cureţe răul din interiorul nostru în fiecare zi,
făcând bine.
Făcând ce e corect.
Epurarea răului din lume nu trebuie să fie lucrarea
mântuitorilor, regilor sau a profeţilor.
Trebuie să fie lucrarea fiecăruia dintre noi.
Trebui să ne adaptăm, măcelar,
agent de vânzări, actor, orice am fi.
Îmi place asta.
Dar este într-adevăr posibil să învingem răul
fără ameninţarea unui diavol adevărat?
Fără ameninţarea pedepsei veşnice?
În Noua Zeelandă, psihologul Jesse Bering crede că
avem nevoie de fiinţe supranaturale ca să ne ţină pe drumul cel bun.
- Sunteţi gata să ne jucăm un joc? - Da!
Jesse a conceput un experiment pentru a testa această teorie.
În regulă. Aşezaţi-vă în cerc
în faţa mea aici şi am să vă explic regulile jocului.
Vedeţi această bucată de bandă?
Prima regulă este că nu se poate trece peste linie.
A doua regulă este că trebuie să aruncaţi cu spatele
în tabla de dart.
Aţi putea face cam aşa, deci vă străduiţi cum puteţi mai bine.
Vedeţi?
Nu este atât de uşor, nu?
Veţi juca acest joc câte unul pe rând.
Şi cel care obţine cel mai mare punctaj pe tabla de dart
primeşte un premiu foarte special la sfârşitul zilei.
Bine, ne vedem puţin mai târziu.
Jesse îi urmăreşte prin camere video să vadă dacă copiii trişează.
Deci, aici avem un băieţel şi deja îi vedem maşinaţiile din mintea lui.
Să vedem dacă o face.
Nu poţi învinui cu adevărat un copil de şase ani dacă face asta,
El chiar îşi doreşte premiul şi crede că poate scăpa.
Şi este o reacţie normală la un copil.
Această fetiţă, uită-te la ea, a trecut deja peste linie.
Şi punea ea însuşi câteva bile pe tabla de dart.
Acum verifică dacă o urmăreşte cineva sau dacă a văzut-o ce a făcut.
Ei cred că sunt singuri în cameră,
şi de ce să nu trişeze dacă poate şi nimeni nu se uită?
Dar, dacă cineva se uita?
Jesse execută exact acelaşi experiment cu un nou grup de copii,
şi o fiinţă supranaturală invizibilă.
Înainte de a începe, vreau să vă prezint pe cineva cu adevărat special,
care se află în cameră cu noi chiar acum.
Numele ei este prinţesa Alice.
- Aţi auzit de prinţesa Alice. - Nu.
Este o prinţesă magică foarte prietenoasă, şi are o capacitate foarte specială.
Se poate face invizibilă.
Prinţesa Alice stă pe scaunul ăsta acum.
Aşa că acum veţi ieşi puţin
şi veţi fi chemaţi pe rând să jucaţi acest joc.
Cu copiii crezând că sunt priviţi de o prinţesă invizibilă,
Jesse vede ceva remarcabil.
Acum, această fetiţă, s-a comportat destul de bine până acum.
În mod clar nu este interesată de încălcarea regulilor.
Uite o fetiţă care atinge scaunul să vadă dacă prinţesa este acolo.
Prinţesa Alice?
Strigă la prinţesa Alice,
deci în mod clar n-are de gând să trişeze.
Asta este puterea credinţei, ştii?
Aceşti copii n-au auzit până acum de ea,
dar dintr-o dată devine reală în mintea lor.
Rezultatele lui Jesse sunt întotdeauna la fel.
Deci, ce am văzut după testarea a sute de copii cu acest studiu este faptul că
copii care li spune că prinţesa Alice este în camera cu ei
atunci când sunt lăsaţi singuri sunt mai puţin predispuşi să trişeze.
Este cam acelaşi lucru cu ceva supranatural sau Dumnezeu într-o anumită societate
Este cu ochii pe ei, Îi pasă de comportamentul lor social
iar în cele din urmă, cel puţin, implicit presupunerea este că, într-un fel
va acţiona în cazul în care aceştia încalcă una dintre regulile.
Cercetare lui Jesse sugerează că trebuie să credem că suntem urmăriţi
pentru a elimina un comportament egoist,
pentru a ţine răul sub control.
Deci întrebarea proverbială este, ai jefui o bancă,
dacă ai crede că nimeni n-ar şti că ai făcut asta?
Şi cred că dacă suntem sinceri cu noi înşine
mulţi dintre noi ar merge în acolo şi de fapt, ar lua toţi banii.
Un Atotvăzător, Atotştiutor, Atotputernic un intervenţionist, o zeitate moralistă
asta ajută oamenii în direcţia unui comportament exemplar.
Răsplata cerului,
şi ameninţarea veşnică cu pedeapsa în iad
ne ţine pe drumul cel bun.
Dar ce putem spune despre cei care au cedat în faţa răului?
Poate credinţa să ne ducă la mântuire?
Sau răul ne marchează pe viaţă?
Călătoresc prin lume
Pentru a descoperi de ce oamenii cred că există răul.
Creştini, evrei şi musulmani cred că face parte din condiţia umană
tentaţia de a face rău.
Multe credinţe ne îndeamnă să ne împotrivim ispitei.
Pentru a pune binele înainte de interesul nostru personal.
Dar putem oare să ne descotorosim de rău?
În Sarnath, India,
privesc cum tibetani budişti se curăţă de gânduri rele.
Călugării de la mănăstirea Vajra Vidya
scandează zilnic ritualuri.
Muzica îi transpune într-o stare de meditaţie spirituală.
Budiştii cred nevoia de a face rău provine din ignoranţa noastră
despre felul cum funcţionează mintea noastră.
Ritualul ajută aceşti călugări tineri să localizeze sursa acestor gânduri rele,
astfel încât aceştia să poată înţelege cauza lor şi să le depăşească.
Dar nu toată lumea vrea să lupte demonii lor interiori.
Există o mulţime de oameni care par a fi îndrăciţi să facă lucruri rele.
Există vreo modalitate de a-i schimba?
L-am rugat pe Kent Kiehl, neurologul care studiază psihopaţi
să ne întâlnim din nou.
Vreau să ştiu dacă scanarea creierului ne oferă o modalitate de a combate răul.
Vreau să spun că întotdeauna vom accepta răul aşa cum este.
Asta este. Nu putem face nimic în privinţa asta.
Dar ar putea aceste scanări ale creierului să ne folosească la interceptarea
unor tineri înainte de a face ceva rău?
Cred că se poate.
Când înţelegem sistemele creierului
care sunt diferite în cazul celor care comit aceste răutăţi.
Ne oferă o oportunitate de a încerca să găsim un tratament pentru asta.
Dacă m-aş răni la braţ muşchiul se atrofiază,
la fel şi zonele creierului sunt atrofiate, şi am putea găsi un program de tratament
care remediază atrofia şi îl vindecă.
Cam de pe la ce vârstă ai crede tu ca expert
că ar trebui să înceapă căutarea?
După împuşcăturile lui Sandy Hook din şcoala elementară în Statele Unite,
am fost rugaţi de către părinţi care şi-au pierdut copiii acolo
să începem acest studiu pentru analiza creierul copiilor ucigaşi
faţă de ceilalţi copii încarceraţi pentru alte fapte.
Când am făcut această analiză, nu eram sigur că vom găsi ceva diferit,
dar chiar am observat o diferenţă.
Anumite zone ale lobilor temporali, din zonele emoţionale ale creierului
erau subdezvoltate, nu ajunsese la o dezvoltare normală.
Deci, atunci când spui copii, la ce vârstă te referi?
Copii de 14, 15,16 ani.
Cu astfel de copii am lucrat.
Din păcate, acei copii au ucis aproximativ şaisprezece persoane.
Neuroştiinţa de azi are aproximativ 10, 12 ani şi credem
am putea ajuta la identificarea şi separarea copiilor care au probleme
faţă de copii care sunt doar perturbaţi şi tind să devină malefici.
Dacă ai fost judecător şi ai vrea să ştii,
dacă este un copil cu risc ridicat sau un copil cu risc scăzut,
putem spune că ăsta este un copil cu risc ridicat.
Acum avem un instrument care ne poate ajuta să înţelegem, sau să prezicem
cel mai urât lucru pe care dorim să-l prevenim; o crimă, o moarte.
Ne dorim foarte mult să ajungem la o estimare cât mai bună
iar asta ne va ajuta la o cât mai bună prevenire.
Ştiinţa ne poate ajuta la identificarea celor care sunt cei mai predispuşi la rău.
Dar cum te separi de o viaţă plină de rele?
Am venit la Los Angeles pentru a întâlni un om
care a şters toate urmele răului din viaţa lui.
Gata, amice aproape am terminat.
Îl caut pe Brian, Brian Widner.
Morgan Freeman.
- Brian Widner. Ce mai faci? - Foarte bine
- Tu ce mai faci? - Fac bine, dle.
Povesteşte-mi despre tine. Am auzit lucruri teribile.
Ei bine, timp de şaisprezece ani am fost un skinhead neonazist.
Un skinhead neonazist.
Da, domnule. Am fost în mai multe bande skinhead.
Am fost un executor dintr-o bucată;
am făcut lucruri extrem de teribile anumitor oameni neajutoraţi.
Am fost o persoană rea.
Am vrut să rănesc lumea.
Asta este tot ce am vrut să fac.
Am avut un sentiment de distrugere totală pentru toată lumea.
Ăsta era ţelul meu.
Lasă-mă să te întreb, cum ai ajuns în stradă,
Şi de ce ai fost pe stradă?
M-am nimerit într-o bandă. Asta s-a întâmplat.
M-am înhăitat cu oamenii greşiţi.
Aveam 14 ani, şi vagabondam pe străzi,
Aceşti tipi mi-a dat un loc unde să stau, îmi cumpărau bere,
M-au acceptat şi m-au făcut să mă simt dorit.
Şi după vreo zece ani mi-am dat seama că este o subcultură, de degeneraţi,
Mi-am dat seama că nu sunt superior faţă de nimeni.
De fapt, eram chiar o formă mai mică a umanităţii, ştii?
Bine. Acum, după zece ani în care ai fost cu aceşti oameni
ai avut o revelaţie.
Spune-mi un pic despre asta.
Uneori anumite lucruri magice apar de nicăieri.
Care anume?
Ei bine, m-am dus la un concert skinhead în 2005,
Şi am întâlnit o femeie acolo.
Şi în ianuarie 2006, ne-am căsătorit.
Până în februarie a fost însărcinată.
A trebuit să reflectez serios la ceea ce făceam eu.
Voi aduce un copil pe lume.
Şi le-am spus că nu mai pot să fac asta. Am terminat cu asta.
Trebuie să am grijă de fiul meu.
Deci, în timpul în care am făcut schimbarea la interior,
a trebuit să fac o schimbare fizică şi la exterior.
- Cum a fost asta? - Stai să-ţi arăt.
Aşa arătam.
Aveam tot gâtul tatuat, faţa era tatuată toată.
M-am uitat la partea exterioară de care nu puteam scăpa
chiar dacă mă schimbasem la interior.
Am intrat în contact cu un centru de nevoiaşi din sud.
Ei de fapt mi-au aranjat unde să-mi scot tatuajele de pe faţă.
Se mai vede totuşi câteva cicatrici,
Pare mai mult ca nişte zgârieturi vindecate.
Dar totuşi ai reuşit să le elimini pe toate.
Cât timp a durat acest proces de eliminare?
A fost nevoie de aproximativ doi ani şi jumătate.
Au fost de 25, 26 de tratamente, ceva de genul ăsta.
La fiecare două săptămâni, făceam o curăţare cu laser.
A fost extrem de chinuitor.
Aveam faţa umflată ca a Omului Elefant.
A fost un moment supărător.
Şi aici este de fapt o imagine a mea în timpul procesului.
Arată de parcă ai primit un pumn în ochi.
Da. Se pare că eram un boxer slab, da.
Da..
A fost un fel de răsplată.
De fapt, am privit-o ca pe o penitenţă, da.
Am îndurat durerea ca pe o răsplată binemeritată după câte am făcut,
Poţi să-mi descrii ce simţeai în acele vremuri
în ceea ce priveşte răul?
Privind înapoi, n-aveam absolut nici o remuşcare;
eram la limita sociopaţilor.
Nu aveam sentimente.
Am vrut să rănesc lumea.
Când am trecut la eliminarea tatuajelor, L-am găsit pe Dumnezeu.
Înainte de asta, am fost un păgân şi viaţa mea era întunecată;
aveam mereu o gaură în suflet,
Cred că ăsta este cel mai bun mod de a mă descrie.
Nu ştiu exact cum se numeşte, sau dacă este iudeo-creştină
dar există o prezenţă Dumnezeiască în univers şi mi s-a arătat.
M-a ajutat să-mi dau seama că există bine şi rău în noi toţi
Iar scopul meu acum este, în principiu, atunci când voi părăsi această lume
într-un un loc mai bun decât atunci când am ajuns în ea, ştii?
Încearcă să fii o persoană bună.
Asta e tot ce pot face şi sper că este destul de bine.
Avem, uneori,
gânduri că răul există şi nu există nici o speranţă.
Dar tu reprezinţi speranţa lumii.
Această transformare completă
pe care tu însuţi ai făcut-o.
Absolut.
Şi pentru tine, să fii capabil
să te poţi transforma aşa
este ceva foarte, foarte încurajator.
Şi sunt onorat să vorbesc cu tine.
Vă mulţumesc.
Ei bine, trebuie să-ţi spun ce am observat.
Eşti un bărbat care arată bine.
Ei bine, vă mulţumesc! Şi tu arăţi la fel!
Petele incomode ale trecutului lui Brian au fost şterse.
Dar sunt frapat de diferenţa uimitoare din cele două vieţi interioare.
A avut răutate în inima lui.
Mărturisirea lui.
Regretele profunde.
Dar, spune el, naşterea fiului său,
Şi o credinţă aievea în Dumnezeu este ceea ce la curăţit de rău.
Dacă Brian poate face asta,
ne dă speranţa că oamenii se pot schimba.
Răul poate fi stăpânit.
Această speranţă este la baza credinţei creştine.
Ne-am adunat astăzi pe acest mal al râului,
pentru a efectua una dintre cele mai vechi tradiţii în credinţa noastră.
Aceea a botezului.
Oamenii păcătuiesc, dar aceste păcate pot fi spălate.
Astăzi urmăm exemplul lui Isus,
şi botezăm pe Austin, Katie, Abby, Norman şi Chris.
Cei cinci fac acest lucru ca un semn de pocăinţă şi iertare a păcatului
Botezul indică direcţia unde ne îndreptăm.
Şi este un nou început de viaţă.
Biblia spune că Adam şi Eva n-au cunoscut nici un rău
până când au mâncat din fructul interzis.
Aproape fiecare credinţă spune povestea modului în care începe răul.
Fie că ar veni de la sufletele nefericite
Diavolul însuşi,
sau diavolul personificat,
cu toţii ajungem în cele din urmă faţă în faţă cu răul.
Dar cred că trebuie să cunoaştem răul
pentru că, în ciuda tuturor suferinţelor pe care le provoacă
ne conduce inevitabil să facem bine.
Fără rău,
cum am fi dezvoltat vreodată caracteristicile noastre umane unice?
Capacitatea de a ne exprima bunătatea,
mila,
iertarea?
Traducere: Răducu Adrian - Subtitrări Team