СЕРІАЛ NETFLIX
{an8}АТЧАФАЛАЯ-БЕЙСІН — ЛУЇЗІАНА
Ми поринули в хащі найдрімучіших боліт Луїзіани,
щоб розслідувати чутки про загадкову істоту.
У повітрі густо смердить смертю.
То не я.
Скільки ж тут москітів!
Нащо ти мене знімаєш?
У цьому болоті призвичаїлися топити трупи
серійні вбивці.
Саме тому тутешні дикі звірі полюбляють людське м’ясце.
Ми маємо зняти крутецький незалежний фільм,
щоб рідня знала, що сталося,
знайшовши наші набряклі, напівз’їдені тіла.
Мене вже майже з’їли.
Годі тобі, Дітріху. Відчуй цей вайб.
Ми полюємо на монстра на вбивчому болоті.
Не на монстра, а на інвазивного паразита,
якого технічно можна назвати прибульцем.
Ух ти, монстр-прибулець!
Нащо нам шукати нових монстрів? Вони й так навколо нас.
Може, ми натрапимо на альфа-драконячого рептилоїда,
який сіє хаос і стріляє лазером з очей?
Сумніваюся в цьому.
Хоча от рогаті ящірки вистрілюють токсичною кров’ю з очниць.
Схоже на лазери.
То монстри-прибульці направду існують.
Ні, але які б шалені вигадки ти не вимудрувала про тварин,
це правда.
А деякі речі ти собі навіть уявити не можеш.
Ще ніхто не вибирався з цього болота живим.
А оце вже я.
Мешканці цього тихого поселення
контактували з надзвичайно дивною істотою.
І ніхто не дасть ради, що то.
Я бачив оте.
Воно глипало блискучими очищами з-за дерев.
І зжерло мого кота.
Жовте таке. Може, то був ведмепес. Або собакосвиня.
А ви бачили монстра?
Бачила. Я з ним живу в шлюбі.
Гаразд, дамочко.
Отже, ми починаємо полювання на луїзіанського болотного звіра.
Повторіть, будь ласка, де саме ви востаннє бачили цю тварину?
Я ж кажу, це не тварина. Це демон.
Я ще таких не бачив.
{an8}Я сидів тут і спостерігав, як вилизується мій кіт, Містер Пеперс.
Коли раптом у пітьмі побачив, як світяться диявольські очі.
Він роззявив свою нечестиву пащеку,
і клянуся, у його нутрощах я побачив дорогу в пекло.
Було чутно, як привиди дитячих душ
волають до своїх матерів у згорьованому розпачі.
І от мій маленький Містер Пеперс пропав.
Може, це людина-тінь. Чи банші.
Або полтергейст.
А мені схоже на поту.
Та не «по-ту». Вимовляється «полтергейст».
Я взагалі-то в курсі. Полтер-секс, полтер-квест.
-Що? -Що?
Поту — дуже незвична пташка, що мешкає в джунглях Амазонії.
У неї великі й вирячені очі,
які змінюють колір із жовтого до чорного.
А ще вони мають щілини в повіках, які дозволяють фіксувати рух,
навіть коли очі закриті.
Вони чудово маскуються в деревах, стаючи майже невидимими.
Вони можуть ковтати малих пташок цілими.
Але наймоторошніше те,
що їхній примарний клич звучить,
як крик розпачу дитини, яка гукає свою маму.
Мам!
Моторошно, аж яєчка підібгалися.
Схоже, ми маємо справу з інвазивним амазонським видом птахів.
Але як же поту вдалося сюди долетіти?
Не вдалося б. Але я знаю, кому б вдалося.
У Луїзіані розгулялися демони,
і ми мусимо знайти тунель із пекла і закрити його, поки не пізно.
Пильнуйте покинуті холодильники.
Я знаю, у чому справа.
Я нікому не розповідав,
але в дитинстві, коли ми жили в Канаді,
мама подарувала мені саламандру.
Її звали Сліпі, і я так боявся її, що не міг заснути.
Тож однієї ночі я витворив немислиму річ.
Я дивився, як вона крутиться в унітазі, і мені було так соромно.
І перш ніж її поглинула порожнеча,
я побачив у її очах обіцянку помсти.
Вона зникла в каналізації,
брамі, за якою чаїться незвідане.
І я завжди знав, що одного дня вона вистежить і вб’є мене.
Ти боїшся помсти від лайна в презервативі?
Та годі тобі, Дітріху.
Ти вчинив по-мудацьки з твариною,
але навіть якщо саламандра пережила змив,
їй би нізащо не вдалося каналізацією дістатися Луїзіани з Канади.
І навіть якби вдалося, її б миттєво зжерли алігатори.
А навіть якби не зжерли, вона живе максимум 20 років,
і до цього часу б вмерла.
Або вижила й виросла отака здоровецька.
Він наближається.
Я бачила його! Прибулець уже тут!
-Тобто демон? -Ні, тобто поту.
Ні! Тобто велика й слизька саламандра
зі жмутом мого дитячого волосся!
Ні, це був чужинець!
{an8}Я займалася вечірньою розтяжкою.
{an8}Я читала в Інтернеті, що розтяжка перед вечерею
покращує травлення.
Певно, тому танцівники балету такі стрункі.
А тоді мій чоловік Дон сказав, що це новомодна маячня.
Але я робитиму розтяжку, бо це приємно.
Хай не вказує мені!
Ага, ми зрозуміли.
Розтяжка, Дон — придурок. Що там із чужинцем?
Гаразд, любонько!
Я уздріла чудернацьку істоту з іншого світу.
Вона мала крихітні, оранжеві оченята, що зловісно миготіли,
величезні вуха, і тонкі, кістляві пальці,
якими, я впевнена, вона паралізує і досліджує викрадених людей.
Он вона!
Укажи своїм космічним перстом на мене, зірковий гостю.
Забери мене в далекі світи, подалі від Дона Негідного.
Нарешті. Гайда.
Чому ми біжимо назустріч, коли мали б тікати!
Судома!
Боляче! Треба було закінчити розтяжку.
Увімкніть ліхтарі!
Прибулець!
Ні! Не забирай мене в космос!
Невагомість уб’є мій вестибулярний апарат!
Упіймала, Дітріху.
Розслабся, це всього-на-всього ай-ай.
То це дійсно прибулець.
Мадагаскарський ай-ай
схожий на демона-прибульця зі щурячими зубами,
але насправді це боязкий нічний лемур з довгими кістлявими пальцями.
Вони ідеально підходять для насильної ректоскопії,
але насправді спеціально пристосовані для виколупування личинок із дерев.
Як примітивний лемур із Мадагаскару
опинився на болотах Луїзіани?
-Візьми лемура. -Стоятиму муром за лемуром.
Ого! Круто зримувала.
Ага.
Поту й ай-ай,
два інвазивні види з протилежних частин світу.
Схоже на контрабанду тварин.
Треба віднести їх на човна.
У незнайомому середовищі
вони або загинуть жахливою смертю через відсутність звичної їжі,
або навіть гірше: вони адаптуються і знищать місцеву екосистему.
Стоп, ви це бачили?
Клянуся, я бачила…
Ні, моя камера!
Дякую, ай-ає.
Схоже, хтось хоче позбавити мене премії «Сатурн».
Ай-ай мені кров із пальця пустив.
Лишенько, то я стану довгопалим гулем?
Та розслабся. Тобі ж кололи вакцину проти сказу?
Так, кожного місяця колють.
Добре, це трохи занадто.
Москіти просто заїли.
Це не москіти. Глянь!
Там дійсно щось є!
Чекайте тут.
Можна чекати в менш моторошному місці?
Слушна думка.
Ходімо глянемо на ті вогники.
Тут ще моторошніше.
Завжди любив карнавали. До сьогодні.
Тут навіть призи страховидні.
Відчуваю, Сліпі десь тут.
Рятуйте! Іграшки ожили!
Демон розбив мої окуляри!
Це не демон.
Це лисий уакарі. Я вивчав їх у Бразилії.
От послухайте.
Перестань скавчати і скажи, що з тобою сталося.
Ніхто не оцінив, як точно я імітую приматів.
Хтось або щось увалив мене оцим по голові.
Кошмар, дядьку Бі!
Гайда. Мусимо врятувати екзотичну мавпу.
Він веде нас до секретної військової бази
з переробленою прибульською технікою.
Та ні, це нелегальний зоопарк з контрабандними екзотичними тваринами.
Народ, у нас гості.
Комодський дракон.
Гляньте на цей язик, що мерехтить як вогник.
Ходять чутки, що це прототип міфічного вогнедишного дракона.
Дуже цікаво, але їх уже п’ятеро.
Гаразд, потихеньку всі задкуємо.
Їхні отруйні щелепи можуть наносити жахливі й смертельні рани.
Ага, хтось точно хоче тебе пришити, дядьку Бі.
Мене зачекайте!
Тут глухий кут!
Не глухий.
За мною!
Я не планував носити капрі влітку.
Ти ж рятуєш тварин. Хто може хотіти твоєї смерті?
Від нього дуже тхне часом. Без образ.
Дядьку Бі, він тобі нікого не нагадує?
Бертран Теон Ґрів.
Бертран Теон Ґрів?
Ні!
А хто це?
Наш опальний кузен.
Він заплямував ім’я Ґрівів, продаючи червонокнижних тварин.
Я думала, він давно помер.
Я теж.
Гадаєш, зімітував смерть?
Не знаю.
Але він теж має ініціали БіТіДжі.
Тож якщо він живий, може хотіти моєї смерті,
щоб наступним очолити експедиції Ґрівів.
Але тоді йому доведеться й тебе вбити.
Скажи, Бонні?
Бонні?
Дітріху?
Бонні?
Дітріху?
Народ, ви де?
Бонні!
Бонні! Що, у біса, трапилося?
Він живий! Твій прибацаний кузен живий!
Що таке, Дітріху?
Пахне смаженим мигдалем.
Люблю гарячі горішки.
Чекай, це не мигдаль, це ціанідна кислота.
Стоп, ціанідна?
Типу шпигунсько-убивчо-ціанідна?
Не зовсім.
Драконова багатоніжка.
Вони захищаються, виділяючи ціанід.
У такому замкненому просторі це вбивча доза!
Треба мерщій тікати!
Нас закрили. Чому тут так багато дверей?
Боже!
Ми помремо від токсичних багатоніжих газів!
Мій перукар мав рацію!
Це я пробудив величезного робота-клоуна?
Вітаю, кузени.
Я не повірив власним вухам, коли почув, що ви тут.
Ласкаво прошу в мій екзотичний звіринець.
Я звіз сюди найчудернацькіших тварин
з усього світу.
Ніколи б не подумала, що помру в ярмарковому офісі.
Мною могли вистрелити з гармати, поцілити ножем у бійці, ні?
Насолоджуйтеся запальною кульмінацією цього вечора
від моїх австралійських вогняних пташок,
які випалять ущент усі докази вашого існування на Землі.
Він жартує? Птахи ж не влаштовують пожеж.
Ні, не жартує.
Багато австралійських хижаків скидають вуглинки в суху траву,
щоб вогнем вигнати здобич на відкриту територію.
Матінко Божа, ці бідні пташки так змарніли.
Нам треба вибиратися звідси!
Маю ідею.
Я з’їм багатоніжок і загину від їхнього газу.
Тоді вам вистачить часу, щоб знайти шлях на волю.
Дурнувата ідея.
Стоп, багатоніжки! Вихід має бути десь тут!
Хапайся, Дітріху!
Обґрунтоване прохання.
Просто якесь… Ні.
Кепські справи. Гайда, треба вивезти звідси тварин.
Як? Їх тут забагато!
Ось так.
Не висовуйте свою купу рук і ніг під час руху.
Ого!
Ви запалюєте сьогодні! Буквально!
Дітріху, гідність схожа на м’яз,
і якщо ти… Гаразд, не зважай.
Бонні, газуй!
Чекайте! Гляньте-но!
Це ж мій старий унітазний друзяка Сліпі!
Не бійся, Дітріху.
У минулому ти скривдив цю істоту,
але прийшов час для спокути.
Я врятую тебе, Сліпі!
Круто, тримай. Ходу!
Увага, план такий.
Відвеземо цих звірів додому, зашиємо твою рану,
повернемося сюди,
і виб’ємо дур із нашого кузена-страшка.
Гарний план. Простий, жорстокий, грубий.
-З чого почнемо? -Я так собі гадаю…
Чорт забирай.
Ви думали, що вибралися?
Ще побачимося, кузене Бредлі.
Мій любий бабу.
Ходу!
Цього разу пронесло.
Чуєш, Бонні, як побачиш туалет, пригальмуй, будь ласка.
Мені…
Мені дуже туди треба.
{an8}Переклад субтитрів: Наталка Дяченко