ta bi ti uradio da Beroumen ima pik na tebe?
Naao bih mu slabu tačku. Tu treba da cilja.
Desetaru, zabrinut sam za Ratena. Kae da ne moe vie. -Ne!
Vajtbauna neće pustiti sem ako neko drugi ne bude kandidat Torijevaca.
Bilo je priča o deda Gilbertu.
Kakvih priča? -Da nije mogao. Počela je pucnjava i pobegao je.
Koni, jesam li trudna? -Jeste.
Cela gluma je posle nekog vremena postala dosadna. -Dakle to je gluma?
Nije u pitanju izaći. Već zauzeti stav. Ispraviti stvari.
Moramo pobeći odavde, makar nam to bilo poslednje.
Moramo pobeći odavde. Devojko, postoji bolji ivot za nas.
Negde, duo, nekako, duo.
Vojnici 01x05
Kao i uvek, Dan sećanja treba biti skromna i veličanstvena prilika.
Visoke zvanice i ene oficira na levoj strani,
major Koneklif i oficiri na desnoj dok ja drim govor na temu rtava i obnove.
Otac Mekgregor iz Sv. Luke je primio moj poziv da očita molitve
i saoptenja za ovu godinu. Nakon toga... ta je to dovraga?
Dostava gospodine, za pozadinu. Trebala je biti sutra.
Skloni to, naredniče. Takve stvari mogu unititi svečanost trenutka.
Razumem. Telegram za vas, gospodine.
Desetar Beroumen je uvek nosio zastavu sa velikim potovanjem.
Hoće li biti spreman sutra za dunost?
Nadam se, gospodine. -Odlično. Nastavite.
11. dan novembra.
Da je neka druga godina sada bih glancao svoje kopče.
Ogledao se u sjaju mojih najboljih čizama.
ta je to drugačije ove godine? -Ja.
Danas, dok me konzervativci ne pozovu na razgovor,
moram da zamiljam, pričam i ponaam se kao Torijevac. Moram izbaciti Vajbauna.
Izvoli. Bela bulka iz Pokreta za mir. ta misli?
Mislim da dugokosim utopistima u sandalama, poput tebe i tvojih zavedenih
socijalističkih prijatelja, izgleda kao simbol uzaludnosti ratovanja,
smatram to nepotovanjem onih koji su izgubili ivote da bi
zabuanti poput tebe iveli bez tiranije i vlasti mafije. -Impresioniran sam.
Nije preterao? -Povuci malo.
Glasao bi za takvog momka, Ratene?
Desetar Beroumen je hodajuća tempirana bomba.
Da, zbog nas. -Izveli smo kontrolisanu eksploziju.
ao mi je to je telegram doneo loe vesti.
Očito si bio blizak sa svojim dedom, Dejvise.
Da, gospodine. -Daćemo ti odsustvo da prisustvuje sahrani.
Hvala, gospodine. -Čujem da je bio u vojsci. -Da. Kraljeva garda. -Stvarno?
Moda nisi znao da su bili stacionirani ovde u Bliki maru.
Moda bi mogli dodati njegovo ime u listi palih boraca.
Povodom Dana sećanja.
Moda ne, gospodine.
Ako nije problem. -Naravno.
Uzeću beli. -Danas se oseća svojim, Lomakse? Nema filmskih citata?
Ne sviđa mi se crveni.
Treba da predstavlja uspomenu na rtve svih strana u ratu. To je simbol.
Signal? Da se moemo prepoznati.
"Mi"? -Neprijatelj nas neće napasti velikom bombom.
Učiniće to sa milion malih eksplozija,
koje će sve eksplodirati u naim glavama.
Eksplozije koje se zovu ideje. Postavljene direktno u naim mozgovima.
Bela bulka? Ideja je sećati se i razoruati.
Kinane, prekini? -Prolo je skoro 50 godina od I svetskog rata. -Umukni!
Neću to da sluam. I neću glupu belu bulku!
Izgleda da se tvoj imid "narodnog čoveka" raspada, Kinane.
Ne treba uriti u ovako neto bez razmiljanja, Koline.
Razmislio sam. To je ispravno učiniti za na brak i nau budućnost.
Jedino nisam siguran
kada da dam svoju ostavku Koneklifu, pre ili nakon proslave.
Danas?! -Da nije previe teatralno?
Mislim da nita neće koditi da malo sačekamo.
Zato? Znam da se neću predomisliti.
Gledaćemo na ovo kao dan kada smo počeli novi ivot.
Odjednom, stvari uopte ne izgledaju komplikovano.
ta ja to čujem o belim bulkama?
To je uspomena, gospodine, a ne nepotovanje. -Bulke su ovde crvene.
Da li je to naređenje, naredniče? -Dobronameran savet.
Ovde ima puno momaka koji neće ceniti tu izbirljivost.
Sem, ako ne eli da izgubi par zuba? -Okuaću svoju sreću, naredniče.
Vojniče Kinan, ako eli biti od koristi,
hoće li pripaziti na Dejvisa? Upravo je saznao da mu je deda umro.
Jesi li spreman da izgubi Kinanovu opkladu, g. Rotman?
Rado ću te videti kako puzi, g. Vajtbaun.
A ja se radujem da vidim kako mi Kinan čisti čizme liući.
Stvarno? Mislio sam da je Lomaks zaluđen!
Ako si tako siguran, napravimo jo jednu opkladu.
ta je bilo? Odjednom nisi tako ubeđen?
Samo mi je glupo da ti uzimam novac, Vajtbaune.
Drugo odeljenje! Napred mar!
Odeljenje, stoj!
Ovde imamo 500 konzervi,
1.000 boca vode, 2.000 pribora za jelo,
sve treba odneti u Odeljene pozadine da se skladiti.
Ali pre toga, ovde imamo 2.000 pari korićenih čizama
i 5.000 lemova koji vie nisu potrebni.
Sve to treba očistiti pre nego to stigne nova dostava.
Pitanje, naredniče. -Vojniče Rotman?
Kada odnesemo sve stvari iz ovog skladita, gde one idu?
To je, vojniče Rotman, odlično pitanje.
Vod, stoj! Na levo!
Oprema koju ćete izneti iz skladita pozadine, biće smetena ovde.
Ali da bi se to dogodilo,
mora se počistiti. Pomeriti i sortirati u tri gomile.
Velike stvari, male stvari i one koje nisu ni jedno od toga.
Jasno, 2. odeljenje? -Da, naredniče!
Krenite.
Vojnik Lomaks, pretpostavljam. Nadam se...
Tvrdili ste da ste imali nervni slom, zar ne?
Sumnjam da ću ga danas imati, hvala. Vidite, doktore,
materinski instinkt izvire iz potrebe za kontrolom.
To je sve to sam očekivao. -Nikad me nisi voleo.
Nisi me ni eleo!
Uđi u moju sobu, vojniče Lomaks.
Narednik Bučer mi je rekao. Za tvog dedu. ao mi je.
Ne mogu verovati da vie neću imati priliku da pričam s njim.
Imao sam tu ideju. Da ću se vratiti iz neke kasarne,
videti neto akcije, ne previe,
ali dosta. Otiao bih da vidim svog dedu.
I on bi znao o čemu pričam.
Znam poneto ta je preiveo u rovovima. -I onda ta?
Ne znam. Samo bih ga pitao...
Direktno... kada je krenula pucnjava, da li je pobegao?
Ako kae da jeste, da li bi manje mislio na njega?
Ne znam.
Nedostajaće mi sve ovo. -Gospodine?
Uvek sam te smatrao dobrim čovekom, Bučeru.
Odanim saradnikom. I to će mi nedostajati.
Danas ću predati majoru Koneklifu moju ostavku.
Ostavku? -Zbog, nazovimo ih ličnih razloga,
mada vrlo pozitivnih i optimističnih razloga.
Boe, dolazi odred za prisilno odvođenje naeg ljudstva!
Kapetane Guliver, Ajlin Bebkomb, predsednik odbora za prijem u
Konzervativnu partiju. -Dobrodoli. Mada je va dolazak praćen aljenjen.
ta god danas odlučite, izgubićemo jednog čoveka,
a vojska ne voli da gubi ljude. Molim vas, za mnom.
Zato vojska čuva sav ovaj otpad? -To nije otpad.
To je priča o ratovanju nekih vojnika.
ta, ovo? Nije ba Montgomerijev pitolj. -Drugačije bi mislio
da si se ukopavao pod smrtonosnom paljbom u Sinajskoj pustinji.
Suecka kriza? To nije bio pravi rat. -Ozbiljno?
Reci to momcima koji su tamo ginuli.
Hoj je u pravu. Sva ova gvođurija sa mesta za koje su samo profesori čuli,
to nisu bili pravi ratovi. -Tačno. U poređenju sa velikim.
U poređenju sa II svetskim ratom i sređivanjem Hitlera.
Ovim momcima je bilo lako. -Hoj, umukni. Nema pojma o čemu priča.
Da vam kaem. Naao bih svoj način da učinim neto lepo za nju,
da je usrećim i nikad ne bih saznao od nje...
Doao si da me dokrajči, Ratene?
Samo sam hteo da se izvinim. -Za ta?
Nisam dobio nita to nisam zasluio. -Nisam hteo da se tako dogodi. -Jesi.
Hteli ste da me kontroliete, i uspeli ste.
Dimi, problem je to mi nisi verovao da ću te razumeti.
Ispunio si me velikim planovima i onda si odabrao vojsku umesto mene.
Nora, ako dođe da popričamo o tome...
Nakon svega, sada sam tu, i jo uvek nosim tvoj prsten.
To ili znači da sam glupa, ili da mislim da vredi drati se za neto.
Iskreno, Dimi, ne znam ta je od toga.
ta ćemo sad?
Dok se ne sredim, mislim da se neko vreme ne viđamo.
Prilično je uveren da ćete na kraju iveti srećno do kraja ivota.
Evo ta ja mislim. ta mora čuti.
Mislim da je ova zemlja sranje.
Ne vidim da će biti bolje dok smo ivi. Zato, odlazim.
Ostavljam je za sobom. Hoću da pođe sa mnom.
U Australiju. -Australiju?! -Pozivaju bive vojnike dole.
Samo treba da otplovimo? -Da.
Počećemo iznova. Novi ivot. Kao mu i ena.
Sa naim detetom.
Ima ga? Spreman? -Pusti.
Izvinite!
to je to skriveno ovde? -Narednik S. Hardiman, Kraljeva garda,
15. novembar 1917. g. -To su odlikovanja za 15 godina slube.
Vojni krst. Evo jo jedna za 15 godina.
Boe! -ta? -Viktorijin krst! To je kao FA kup i olimpijsko zlato u jednom!
25. septembar 1915. g. Kraljeva garda.
Vojnik G.F...
Dejvis.
ta?
Mislili smo, gospodine, obzirom da je sigurno medalja dede Gilberta,
da moda moe biti sahranjena s njim.
Nisi znao da ti je deda nagrađen ovako velikim počastima?
Ne, gospodine. I iskreno, dok je vojnik Kinan nije naao u skladitu,
mislio sam da je bio dezerter, gospodine.
Vojnik Dejvis je spomenuo vau ideju da se ime njegovog dede doda listi,
za Dan sećanja, gospodine. -Naravno. Izvanredna dela treba obznaniti.
Nađite ađutanta i dajte mu podatke da ubaci u moj govor. Voljno.
Rekao sam sebi da je sve u disciplini. Za dobro momaka.
Ali znao sam da neto nije u redu.
Počeo sam da uivam. Da ih silim, podbadam.
One koji nisu voleli da igraju tu igru. -Momci poput mene.
Poput tebe.
Pitam se kojoj Torijevskoj igri te je naučio vojnik Kinan.
Da podrava premijera, uvlači se Amerikancima,
da daje kolonije i priča nam, "Nikad niste bili bolji."
Ili ona da hoće da gazi divljake u arkim zemljama.
Da im dri crna lica podalje od Engleske
i neće pustiti Jevreje poput tebe ni blizu svoje ćerke!
Majkl kae da hoće da ode sa mnom,
ali moj mu ima čudan osećaj svoje svrhe koji nisam videla godinama!
Vrlo čudno. -ta ćete učiniti?
Gde je ta vatra bila pre godinu, dve, kada mi je trebala?
Ako odlučim da ostanem sa Kolinom, i počnemo negde drugde iznova,
moraću mu reći da sam trudna i da misli da je dete njegovo.
A ta sa narednikom Bučerom?
Sa svom tom glupom ostavkom, mislila sam da znam ta ću.
Treba mi jo vremena. Kolin insistira da preda svoju ostavku danas!
Ne znam ta da mislim.
Naredniče Bučer. -Izvinite.
Morala sam pričati sa nekim ili bih poludela. -Odri.
Nije komplikovano. Volim te. Hoću da provedemo ostatak ivota zajedno.
Ja ili on.
Nije u redu, nas trojica sve radimo. -Gde su otili ostali?
Za ta nas smatraju, za budale? -Sigurno.
Ne očekuj da te mi pokrivamo! Bilo koga, kad se narednik Bučer vrati!
Hajde. -Goni se!
Lista ljudi osuđenih za dezerterstvo, kukavičluk i druge prekraje.
Dejvisov deda je proglaen krivim i osuđen na smrt.
Ne shvatam. Kako to? Do juče je bio iv.
Pie da je 3.000 ljudi osuđeno na smrt u II svetskom ratu.
300 njih je ubijeno u zoru. Ostali su dobili zatvorske kazne.
ta će mu reći?
Dao sam Dejvisu medalju i rekao mu da mu je deda bio heroj.
ta sad da mu kaem? Da je bio kukavica?
Ne. Taj čovek će otići u grob sa svojom medaljom na grudima.
Samo se nadam da je Kinan odabrao pravu predstavu za njih.
G. Rotman?
Srećno!
Mislim da postoji potreba nakon ponienja u Suecu,
da nađemo nae novo mesto u svetu. Moramo prepoznati
kao Disraeli, da je skoro sve to je veliko, učinila omladina.
Iznad svega, trebamo shvatiti da su ovo ezdesete.
Pribliavamo se kraju XX veka.
Odlično pitanje.
Kao odgovor, rekao bih da postoje momenti u istoriji
kada su promene neophodne, i druge gde su opasne.
Iskreno verujem da nikad neće biti veće potrebe
za pravim konzervatizmom nego to je danas.
Potreba za udruivanjem. Potreba za "anti-socijalizmom", kako
kae moj otac. -Va otac? -Da. Moj otac je sir Antoni Vajtbaun.
Ministar trgovine. Mada bih mrzeo da to na bilo koji način utiče na vau odluku.
To je Fredi, Bakster, Taf, Slim.
Svi su umrli u trenutku u malezijskoj dungli.
Idete negde, desetaru? -Oznojili smo se u trodnevnoj patroli
noseći 30 kg opreme i nevideći nita. Onda, zaseda.
Bio sam kao ti, Ratene. Svađao se, bio deo čudnog voda.
Nisam čistio svoje oruje, pio sam pivo sa drutvom.
Onda je dola zaseda. Video sam prvog čoveka.
Granata u svakoj ruci. Bio mi je na nianu.
Onda se puka zaglavila. Dok sam se osvrnuo, petorica su poginula.
Gledao sam tela svojih prijatelja kako plove pored mene niz reku.
To te nikad ne naputa. Strah i krivica.
Vie od toga. Oni rastu u tebi.
I onda trae izlaz.
Treba da uzme ovo. U čast to sam nosio vojničku zastavu. Danas mi neće trebati.
Mislim da je dobro prolo. Ako odaberu mene, pokuaću da pobedim na izborima.
Vetrovi promena, prijatelji Amerike, Torijevski akt, uklapa se.
Estelinim roditeljima neće smetati zet u Vestminsteru. -Ozbiljno?
Učinilo mi se da sam u video smeak, kada sam ispričao vic o kraljici.
Ispričao si vic o kraljici? -Jedan mali. -Ne!
Samo idioti i socijalisti pričaju viceve o kraljici!
Uprskao sam svoju ansu, a? Znao sam da se trebam kladiti.
Kladio si se sa Vajtbaunom? -Nisam imao 10 funti, i... -Umukni!
Povuci to! -ta se deava?
Rekao sam da Viktorijin krst nije skupljao prainu 40 godina jer je deda
zaboravio da ga uzme! -Kae da su odneli tvoje medalje u vojni sud.
Jesu. -Ti si idiot, Vajtbaune.
Dan sećanja je, Alis. I kau da treba pratati.
Sad znam ta je bilo sa tobom i Hobsom, i opratam mu.
Ali ako Dejvis shvati ta se desilo njegovom dedi, moe li i on oprostiti?
Iskreno, kap. Guliver, nisam bio siguran da li sam dobrodoao danas.
Majore, uvek je zadovoljstvo videti vas u Bliki maru.
Nakon to sam vam dao ponudu za prekomandu koja je povučena.
Čovek se izdigne iznad tih stvari kad ima preče stvari da uradi.
Moda je ovo pravi trenutak za jednu posebnu stvar.
Gđo Guliver. -Majore Koneklif. Mogu li vam oduzeti mog mua na trenutak.
Draga, upravo sam hteo da... -Molim te, Koline.
Izvinite nas na trenutak, majore.
Onda?
Ovo je vrlo teko. -Hteo sam predati Koneklifu moju ostavku.
Koline, molim te sasluaj me. Moda promeni miljenje kad me saslua.
Sumnjam. U ivotu nikad nisam bio sigurniji u neto.
Zbog nae budućnosti... -Koline!
Naputam te.
ta?
Zadnjih godinu i po dana, imala sam aferu. Sa Majklom.
Zajedno naputamo zemlju. -Odri... -Da započnemo novi ivot. -Odri!
Ko je Majkl?
Problemi vojnika Lomaksa počeli su, verujem sa njegovom majkom.
Stavila ga je u kalup u kakvom je mislila da treba biti
i naučio je da koristi drugo svoje ja, da bi čuvao pravog sebe skrivenog.
Mada... -Kapetane Bulgakov...
Tokom sesija na trenutak je eleo da otkrijem njegovo pravo ja.
Ali verujem da su ti trenuci, zadivljujuće, takođe planirani.
Vojnik Lomaks je prava lutka u Babuki. -Kapetane,
moete li mi reći da li je lud ili se folira? -Rekao bih da je oboje.
Gospodine, kap. Guliver nije sa vama? -Bio je, ali je uao tamo...
da razgovara sa svojom enom.
Gospodine?
Misli, da je u ovim okolnostima, pokazivanje potovanja primereno?
Ne mislim.
Znatieljan sam, koliko dugo ste vas dve zaljubljene ptičice planirali ovo.
Ne lupaj, Koline. -Nismo nita od ovoga planirali.
Nismo planirali ni da počne, niti ta će postati za nas oboje.
I treba to da dozvolim? -Koline. Trudna sam.
Treba da pročita ovo. -Dosta sam čuo. Pusti to.
25. septembra 1915. g. pored Lusa, Francuska,
vojnik G.F. Dejvis je izlazio u est različitih povoda
pod tekim granatiranjem, mitraljeskom i pučanom vatrom.
Svaki put je nosio na bezbedno mesto ranjenike koji su leali na otvorenom.
I sam je ranjen, pa je poslednjeg vojnika predao preko grudobrana.
Pročitali su to na vojnom sudu. Ima jo. Pročitaj.
Triput ranjen, triput se vojnik Dejvis vratio na front.
Sluio je hrabro u borbi kod Bazentin rida, Đavolje ume, Tipvala, Ankrea,
pre nego to se udaljio 14. novembra 1916. g.
Njegova jedinica je tada dobila naređenje da se premesti
i mislio je da se divizja vratila na bojite kod Some.
Kanjen je sa četiri godine zatvora, a onda je kazna ublaena u 90 dana.
Nakon čega se vratio na front.
Izbor između dva jaka kandidata koji su se predstavili
i koji su blistali u odgovorima bilo je teko doneti.
Ali verujemo da je na izbor za mladog, energičnog,
i na neki način neobičnog kandidata, koji će verno sluiti partiji,
g. Rotman.
Hvala. Hvala vam puno!
Napred, 2. odeljenje. Pokret!
S1 zove jedinicu. Prijem.
Prijem.
Meta uočena. Informacija potvrđena. Bulgakov je ruski pijun.
Traim juri. Prijem.
Potvrđeno. Prijem.
Oni neće ostariti,
kao to ćemo mi preiveli ostariti.
Starost ih neće iznuriti niti godine onesposobiti.
U sutonu i u praskozorju,
sećaćemo ih se. -Sećaćemo ih se!
Zaklinjemo se da ćemo raditi na podrci ratnim generacijama
i svima onima...
Obećavamo...
Kako u miru tako i u ratu,
da se svi moramo rtvovati. Ali ko među nama, kad dođe vreme,
zna da li će podneti tu krajnju rtvu.
Da da sopstveni ivot da bi drugi mogli iveti.
Da damo nau dananjicu,
za njihovu sutranjicu. -Ja sam Andru Gordon Lomaks i rado ću
napustiti ovaj svet da spasem vas koji ste sami sebe prokleli.
Lomakse! Ne! -Kinane! Vrati se!
Vidim crvena vrata i poelim da budu u crno obojena.
Dosta vie boja, hoću da se u crno pretvore.
Vidim devojke kako prolaze u svoju letnju odeću obučene.
Moram da okrenem glavu dok moje crnilo ne prođe.
Vidim kolonu automobila i oni su svi u crno obojeni.
A ni cveće ni moja ljubav nikada se vratiti neće.
Vidim ljude kako okreću glave i brzo pogled skreću.
Kao novorođenče, to je jednostavno svakodnevna pojava.
Pogledam u dubinu sebe i vidim crno je moje srce.
Vidim svoja crvena vrata i poelim da budu u crno obojena.
Moda ću onda nestati i neću morati sa činjenicama da se suočim.
Nije lako suočiti se kad je tvoj čitav svet crn.
Neće vie moje zeleno more postajati duboko plavo.
Prevod i obrada Macondo www.prijevodi-online.org