Има едно нещо, което правех,
когато бях дете - взимах записите на майка ми,
разделях ги, част по част
и после ги събирах.
Забравих телефона си в лабораторията.
Докато се усетя, че съм го забравил,
вече бях на летището.
- И тя ти вдигна телефона? Защо? - Не знам.
Сигурно е помислила, че съм аз. Обадих й се от летището.
Тогава тя ми каза, че е говорила с теб.
Но неизбежно,
винаги оставаха част или две,
неща, с които не знаех какво да правя.
Това ли е? Това ли е всичко, което ще кажеш?
Това е всичко, няма друго.
Казах ти всичко, цялата история... цялата.
Но ако искаш, ще ти я кажа пак.
- И тя е твоят научен сътрудник? - Да.
Просто научен сътрудник.
Е, какво ще правиш с тази част?
Мередит.
Иска ми се да ти вярвам.
Можеш. Тук съм.
Знам как става.
И аз бях твой стажант някога.
Изглежда, че се прибираш,
защото си мислиш, че имаш проблем.
Опитваш ли се да я вмъкнеш при другите?
Прибрах се, защото НИЕ имаме проблем.
Прибрах се вкъщи, за да оправим нещата по между ни.
Прибрах се.
Опитваш ли се да я накараш да работи?
Трябва да тръгвам за болницата.
Не може ли някой да те замести?
Или решаваш, че може да мине и без липсващото парче?
По-добре да прекараш деня с децата. Много ще им хареса.
Наистина им липсваш.
Кой е следващият?
Така, наблюдаваме невропептидни рецептори Y
в мозъка на маймуна.
Страхотно. Това е... страхотно.
Кой от вас е правил
пристягане на нервни клетки?
О, аз.
Кой от вас е "аз"? Как се казваш?
Колие. Рене Колие.
Рене, как вървят нещата?
Чудесно. Как сте Вие?
Имах предвид проучването, Рене. Как върви?
Ами... върви добре.
Имаше някои перипетии, но всичко е обмислено...
Синаптичните открития, които сте направили,
ще са ни изключително полезни тук.
Искам да видя как ги правите.
О, разбира се.
Очаквам с нетърпение да работим заедно.
Анатомията на Грей 11х17 Със или без теб
Sync and corrections by Albanda www.Addic7ed.com
Какво имаш?
17 годишен с история на жлъчна атрезия (непроходимост).
Хронично чернодробно отхвърляне.
Чака донори, но продължава да се влошава.
Аз... изчерпвам се откъм идеи.
Нека погледна.
Не съм те изкарал от часа по танци на Зола или нещо такова, нали?
Не, не. Дерек е вкъщи в момента.
- От кога? - От снощи.
И тази сутрин. - И?
- И какво? - И знаеш ли кой вдигна телефона му?
Жлъчният поток е слаб.
Искам да го прегледам и да назнача нов ултразвук.
Оуен!
А, Шефе.
Здравей, д-р Шепърд.
Приключихте ли ламинектомията във 2-ра операционна?
Да. Трябваше ли ти...?
О, искам да разбера, дали Бейли може да я използва...
за запушване на черва.
Ясно.
- Е, операционната е изцяло нейна. - Страхотно.
Струва ми се, че снощи оставихме работата... недовършена.
И ти ли остана с такова усещане?
Много неща останаха непроверени.
Да, едва надраскахме повърхността.
Мисля, че трябва да продължим.
Съгласен.
Когато няма да бъдем... прекъсвани.
О, Господи.
Хей, какво ще кажеш...
Какво ще кажеш за довечера, ако не си дежурна?
Не съм.
Добре тогава.
Добре.
Хей, Джо, имам нужда от теб.
Не, няма да ти позволя пак да переш вкъщи.
Алекс става кисел, когато оставяш влажни дрехи
в пералнята. - Спри!
Прекарах толкова много време с д-р Шепърд и онзи мозъчнен тумор,
че изоставам с всички останали специалности.
Току-що си проверих часовете. Прецакана съм.
Изведнъж е толкова самотно на невро-трона.
Хей, Уилсън, Едуърдс!
Имам разкъсан далак след 20мин.,
а на Хънт му излезе някаква лична работа.
Нуждая се от някой долу,
да започне с главоболието на легло 3.
Уилсън, твой е.
Какво казах току-що?
Тя каза "главоболие". Сигурно е неврологично. Правя ти услуга.
Добре, но ако е нещо добро, по-добре ми се обади.
Добре.
Някой ме е викал?
А, да. Така, не искам да се притесняваш,
Притеснена е и това е разбираемо.
Затова я сложихме в първа зала.
- Ричард, какво... - Така... Замаяна е,
има голяма синина на гърба...
и... освен неприятнaта рана на главата,
няма доказателства за други контузии.
- Шепърд е с нея сега. - За кого става дума?
Мислех, че са ти казали.
Мамо! Какво стана?!
За Бога, Оуен, пусни завесата!
Всеки може да ме види!
Евелин, опитайте се да не мърдате, става ли?
Вече направих безплатно шоу на половината квартал,
докато се качвах в линейката.
Паднала под душа, върху стъклената преграда.
Подхлъзна ли се? Казах ти, че имаш нужда от дръжка там.
Тези неща са толкова грозни...
- Каза, че й прилошало. - Прилошаване, а?
Не се и учудвам, при такова нараняване.
Доста лошо си паднала.
Мисля, че трябва да направим скенер на главата.
Каза, че ѝ прилошало преди да падне.
- Цяла сутрин, всъщност. - Наистина?
Ние поемаме от тук. Благодаря Ви. Можете да излезете.
Не, искам той да остане. Джон беше с мен, когато това се случи.
Знам, мамо.
Бяхте страхотен, благодаря. Майка ми Ви е наистина благодарна.
Но той си свърши неговата работа вече, мамо, така че...
Не, нямам предвид след като паднах,
той беше с мен, когато паднах.
Аз.. не разбирам.
Е, не бях с нея под душа.
Аз... Аз правех закуска, преди да отида на работа.
Оуен, аз съм Джон.
Тоест... "Джон".
Аз все още не разбирам.
Миличък, Джон и аз, ние...
Мислех, че си му казала...
Да ми каже какво?
Някой ще ми каже ли какво, по дяволите, става?
Мисля, че това, което се опитват да кажат
е, че Джон е гадже на майка ти.
От кога продължава това?
Прилоша й, още като стана от леглото.
Мислехме, че просто е гладна...
Не това имах...
От колко време вие двамата...
...имаме връзка?
Мамо, моля те, моля те не използвай тази дума.
- Евелин, имаш ли проблеми със зрението? - Не, мила.
Заедно сме от почти година.
- Година? - Д-р Уебър, как мислите?
Още снимки, може би, на лявата китка?
Не знаех, че я боли...
За всеки случай.
Разбира се, разбира се.
Това е добра идея, Шепърд.
Оуен, Джон е много мил.
Мисля, че двамата имате доста общо.
Тя говори за теб постоянно. Толкова е горда.
- Радвам се, че се запознахме най-накрая. - На колко години си?
- Не бъди груб. - 35.
Той би могъл да ми бъде брат.
Има ли достъп до финансите ти,
до пенсионният ти фонд? - Оуен Хънт!
Добре, зениците са еднакви и реагират.
Това е сериозна връзка.
Но все пак искам да направим скенер на главата,
- за да изключим кървене. - "Сериозна". Да, добре.
Сериозно странна, сериозно заблудена...
Не е като да не се забавляваме.
Ей, стой далеч от нея! Чуваш ли?
- Хей, приятел, успокой се. - Не съм ти приятел, ясно?
Ще ѝ сменя паролата,
бравата, телефонния номер.
Ако дори само опиташ... - Хънт!
Нека се поразходим.
Да се разходим!
Хей, Дани. Къде е сестра ти?
Вероятно търси още глупави неща,
които да натъпче в тази стая. - Д-р Грей, запознай се с Дани,
пациента хокей-маниак в "Грей-Слоун".
Приятно ми е да се запознаем, Дани. Нещо против да...
Хей, гледа ли мача снощи?
Да, дължиш ми 10 кинта.
Шарп имаше пет стрелби.
Да, и нито веднъж не вкара.
Д-р Карев, някакви новини?
Ами, след днешния уплах,
пуснахме още кръвни изследвания.
Мислим, че развива нова инфекция.
Добре, можем ли да повторим процедурата с катетъра?
- и да "източим" инфекцията? - Може да опитаме, но...
Всъщност, след като погледнах снимките от скенера и ултразвука,
мисля, че можем да направим операция.
Можем да пресъздадем билиарното дърво
и да предотвратим нова поява на инфекцията.
- Възможно ли е? - Рисковано е, в състоянието на Дани.
Бих предпочел да продължим с антибиотици
и да го държим под наблюдение.
Но операцията може да му помогне, докато чака за нов черен дроб
и дори да го изкара за малко от болницата.
Навит съм. Да живееш тук е ужасно.
Е, нека не прибързваме.
Д-р Грей и аз ще го обсъдим преди да решим...
Нека да пуснем още няколко изследвания..
И... после ще си кажем мнението, става ли?
Значи, имате главоболие от месец, без подобрение?
Добре...
Къде точно усещате болка?
Навсякъде. Тя... тя се мести.
Вижте, ходих в Китай миналия месец.
Да не е птичи грип?
Или... Как беше... SARS(остър респираторен синдром)?
Нещо такова ще е. Имам постоянно главоболие.
Имам кръвотечения от носа. - Кръвотечения от носа?
Да, кръвта започва да излиза,
аз я докосвам с кърпичка,
и тя се връща обратно.
Това нормално ли е?
Ето, поставяте си маска. Имам SARS!
Не, това е просто по протокол.
Хей, виждам за какво говорехте.
О, Боже! Боже, какво?!
Това не е носно кръвотечение.
Затова д-р Ейвъри присади трансплантираната тъкан на ръката.
И, както беше планирано на тазсутрешната презентация...
Достъпът до свежа кръв позволява на кожата да израстне наново,
без да има нужда от по-нататъшно присаждане.
Д-р Уорън?
Д-р Ейвъри ще извърши
първична микроваскуларна артериална поправка,
последвана от венозна анастомоза.
Добре, Мат. Всичко изглежда много добре.
Ще се видим в операционната. - Моля?
Кълна се, това никога не остарява.
Де да беше истина...
Добре, хора.
- Извинете. - Добре.
Хей.
Едуардс.
Трябва ли ти нещо?
Добре изглеждаш.
Моля?
Имаш ли нужда от нещо? Каквото и да е?
Добре, това е... Това е... Поласкан съм.
Но... си имам красива и много силна жена.
Уорън. Не, искам случая ти.
Не, никакъв шанс.
Ще ти дам 50$.
Не, не мога да го направя.
Хайде, де. Имам нужда от повече часове в E.N.T.
И защо това да е мой проблем?
Виж това.
Холангитът на Дани.
Какво беше това с Дани?
Защо спомена за операция,
без да говориш за това първо с мен?
Повика ме за консултация, да си кажа мнението.
Казах си мнението.
Kръвта му едва се съсирва.
Наистина ли вярваш, че ще преживее такава операция?
Мислех, че затова ме повика,
защото искаше нови идеи.
Правила ли си тази процедура преди?
Ти сам дойде при мен и ми показа този случай.
За да ми помогнеш. - Ами тогава ме послушай.
Какво става, Мер?
Нищо не става.
Предпочиташ да седи и да чака за ч. дроб и да умре,
или да ме оставиш да опитам операция, с която знам че мога да се справя?
Какво става? Заради това, че си на късметлийска вълна ли?
- Шегуваш ли се? - Ами какво тогава?
Какво става тук? Каквo целиш днес?
Нищо. Нямам никаква цел.
Как успя да развиеш тази техника?
Свързано е с едно странично хоби.
- Хоби? - Искам да излекувам болестта аутизъм.
Доста амбициозно за специализант.
Какво те накара да се захванеш с това?
1 на 68 деца не е ли достатъчно?
Обикновено нещата се свеждат само до едно.
Сестричката ми.
Винаги съм се чудила, какво ли си мисли.
Дано разбереш.
Хей, защо не отговори на смс-а ми?
Защото работех.
- Е? - Какво "Е?"?
- Как е Мередит? - Какво знаеш?
Знам, че се държи като задник,
настоявайки за рискована операция на пациента ми.
- Тя е в серия. - Давай!
- Коя е била жената от телефона на Дерек? - Не знам.
- Тя нищо ли не каза? - Вчера
не спираше да говори за това.
Всичко, което знам е, че Дерек се е прибрал снощи.
Не...
- По дяволите! - По дяволите? Защо по дяволите?
Жена вдига телефона му, той веднага се качва на самолет
и се появява посред нощ.
Той е тук, за да се извини.
Защото има нещо, за което да се извинява.
По дяволите.
Това не ми харесва.
Г-жо Хънт, знам, че е трудно, но трябва да стоите неподвижно.
Мисля, че трябва вече да е готово? Готово ли е?
Не съвсем. Опитайте да се концентрирате върху дишането си.
Принципно не съм такава.
Бях в армията. Служих във Виетнам.
Не изпадам в паника. Мисля, че просто съм разстроена.
Ами, преживели сте сериозно падане.
Не е заради падането. Заради Оуен е.
Не исках да разбира по този начин.
Той има правото да бъде малко изненадан...
Дори шокиран.
Но как мисли, че се чувствам аз?
Мъж като Джон да преследва антика като мен.
Минаха седмици, преди да осъзная, че всъщност излизаме на срещи.
И тогава, едната вечер той ме целуна...
и...
Не съм глупава.
Предполагам как изглеждаме заедно.
Знам какво си мислят хората за нас.
"Той я мами. Тя го купува.
Това е смешно."
И аз това бих си помислила.
Но тогава той ме целуна.
И когато ме целуна..
Вече бяхме на еднаква възраст.
Всичките години между нас изчезнаха.
Джон винаги казва: "Ев,
няма разлика между нас, освен няколко години.
И честно казано, това са години, които ми се ще да бях прекарал с теб."
Оуен винаги се е притеснявал, че съм самотна.
Баща му умря преди 32г., затова се тревожи.
Но аз не съм самотна.
Това е най-хубавото време в живота ми!
Приключихме ли?
За да може снимката да стане ясна,
трябва да стоиш напълно неподвижно, което значи...
Никакво говорене.
- Джон ми изглежда невероятен. - Нали?
Щеше да е много по-лесно, ако беше на моята възраст.
Но, да ти кажа - по-добре е, че не е.
О, Боже.
Знам. Малко е некомфортно,
но ще можем да надзърнем и да видим какво става там.
Моля Ви, не намирайте тумор.
Не, всичко изглежда наред.
Тъканите изглеждат здрави.
- Какво става? - Нищо.
Казах ти да ме повикаш, ако имаш нещо яко.
Не е. Съжалявам. Не, това е просто...
Просто поредната невротичка,
която помислила, че главоболието ѝ е мозъчен тумор.
Така че, тук имаме просто много ибупрофен и държане за ръце.
По-добре... по-добре тръгвай.
Намери нещо, което да си струва часовете ти!
Какво беше това? Какво беше това?!
Нещо като паразит.
Как така паразит?
Живо ли е? Нещо живее в лицето ми?
Използва синусите Ви, за да се движи.
Господи! Не ми пука! Просто го махнете!
Дръж се, чу ли? Дръж се.
Нека ти сложим тази маска.
Започваме Албумин - капково.
Искам операцията.
Дани, вече го обсъдихме. Не.
Искам операцията!
Д-р Карев ще изкара течността
и ще се почувстваш по-добре. - Не. Няма.
Не мога да продължавам така. Искам операцията.
Много е рисковано. Тялото ти е много слабо.
- Не знаеш какво говориш. - Да, знам!
Не мога да изляза,
а трябва да съм болнично легло и да чакам,
подпрян със специални възглавници,
взирайки се в тези глупости, не значещи нищо.
Някаква шайба, подписана от съжаление,
снимки на мъртвите ни родители, които щяха да знаят какво да правят,
и нямаше да ме оставят да изгния от чакане.
- Добре, хей, Дани. - Всичко е наред.
Не, не е.
Това е моят живот. Моят избор.
Д-р Грей, искам операцията и я искам днес.
Кати, той в момента страда.
- Като се почувства по-добре... - Дали ще се почувства по-добре?
Имам предвид... той е прав. Това си е неговият живот.
Той има малко контрол над всичко останало,
но е на почти 18.
Трябва да има думата, когато става въпрос за живота му, нали?
Той иска това.
Имам предвид, че той просто иска да играе и да излиза с момичета...
и да хапва пуканки с приятелите си на някой филм.
Той е нещастен и ужасен.
И аз не го виня.
Просто... Ще дам съгласието си. Направете операцията.
Разбира се.
Ти още си му попечител. Няма нужда да го правиш.
Просто ми кажете, че ще се получи.
Прекарах целия си съзнателен живот, грижейки се за него.
Сега той иска живот, но той е моя живот.
Не знам какво бих правила без него.
- Рене?
О, Боже.
Добре ли си?
Да, аз просто...
Извинявай. Счупих чаша.
- Ще я сменя. - Не се притеснявам за чашата.
Добре съм. Съжалявам. Лека вечер.
Искаш ли да поговорим за това?
Измервах нивата на активност
и задържащите клетки в VPA миши мозъци.
От месеци кърпя и кърпя...
- Всъщност, повече от година.
Търся да видя нещо необичайно,
но нищо не намирам.
Нищо.
Пропилявам си времето.
Не знаеш ли защо се чувстваш така?
Защото си близо.
Много си близо до пробив.
Случвало ми се е. Досадно е.
Иска се търпение и концентрация.
А ти го искаш. Искаш да успееш толкова много,
че трябва да счупиш нещо.
Ще заменя чашата. Аз...
Спри да говориш за чашата.
Продължавай.
Точно на границата си.
Ще я преминеш.
Не спирай.
Трябва да поспиш.
Да.
Ще опитам.
Хей, говорих с д-р Уебър. Резултатите ти са готови.
Имаш леко сътресение,
така че, ще те наблюдават през нощта.
Предполагам, имаш въпроси.
Не.
Донесох ти малко...
малко дамско бельо и чорапи...
в случай, че... сещаш се... ти е стане студено.
Пациентите все се оплакват, че им е студено на краката,
така че, си помислих "чорапи".
През цялото ти детство ти повтарях да внимаваш
и винаги да имаш чисти чорапи и бельо
в случай на инцидент.
И ето ме мен сега -
без чорапи и бельо.
Оуен, питай.
Не е моя работа. Няма нужда...
Запознахме се в една писателска група.
Не знаех, че пишеш.
Само истории.
Кратки разкази за времето ми в армията.
На Джон му харесваха.
Една нощ останахме до късно, говорехме за разказите ми
и той сподели за своя живот.
Той... бил е във Флота.
И след известно време
осъзнахме, че сме останали сами.
Попита ме дали искам да излезем на кафе
и да продължим разговора.
Аз исках.
Това беше преди 6 месеца.
И някак си темите не се изчерпваха.
Значи е само това? Просто кафе и разговори?
Наистина ли искаш да чуеш за сексуалният живот на майка си?
Добре...
Оуен, има ли значение, че той не е това, което си си представял?
Да, има. Защото нещо не е наред.
Той може да ти е син. По-млад е от мен!
Мамо, той те използва.
За какво? За секс?
Господ да го благослови.
Престани! Нямах предвид това.
За пари. Може би за пенсията ти?
Така правят тези хора.
Те... те мамят по-възрастните хора.
Какво имаш предвид под "те"? Джон не е от "тях".
Няма начин човек като него да...
Да ме обича?
Това ли щеше да кажеш?
Че няма начин човек като него да ме обича?
Мамо...
Просто си помисли.
За момент, остави чувствата си и си помисли.
Трябваше още тогава да ми кажеш.
Нямаше да го оставя да ти причини това.
Не е правилно.
Чувствам, че е правилно.
Искам да си вървиш.
Мамо...
Не искам да гледам как някой те прави на глупак.
Няма да позволя на никой да те нарани.
Моля те.
Харесвам майка ти. Забавна е и умна.
- В смисъл, не съм изненадана. - Нещо друго?
Оуен, ако беше моята майка, и аз щях да съм озадачена.
Но като разговарях с нея,
струва ми се, че се обичат.
Прекара 15 минути, слушайки я,
и вече разбра всичко?
Не знам нищо за този човек.
Не познаваш майка ми, така че, стой настрана, ако обичаш.
Ходихме до едно красиво езеро...
Не говори!
С едни такива водопади.
Ще го уплашиш.
Всички скачаха от една голяма, висока скала
в езерото.
Мен ме беше страх, но за тях
това беше смисъла на цялото пътуване.
Не исках да съм единствената, която се страхува.
Не исках да го изпусна.
Толкова се радвам, че скочих.
Невероятно беше. Промени ме завинаги.
Моля те, спри да говориш!
Мислите ли, че така съм вкарала това нещо в себе си?
Андреа, не се движи.
Ела при мама.
О, не! Спрете, спрете, спрете!
Стягащо е. Стягащо е. - Само още малко. Само малко.
Спрете!
О, Боже. Много съжалявам.
Добре.
Ще направим кратка почивка.
И ще опитаме отново.
Няма да правя това отново.
Няма да го направя.
Трябва да внимаваме, когато свързваме присадката
към задната слухова артерия.
И... Ето.
Ножици, моля.
Здравейте, д-р Бейли.
Подкупване, Едуърдс?
Мислиш, че подкупването е уместна практика
в тази болница, да подкупваш за операции?
Не знам за какво говорите.
Опитала си се чрез подкуп да участваш в тази операция.
Уорън.
"Спиш с врага."
Позор за теб и за медицината.
Съжалявам.
И без това, не е от значение. Не проработи.
$50?
$50.
Знаеш ли колко щеше да струва цялостна ушна реплантация
по мое време?
Най-малко 100$.
$120 дори, плюс две седмици вечерни дежурства.
Ако добавиш и инфлацията,
трябваше да му предложиш най-малко $175.
$50.
Не можем да излезем дори и на вечеря за $50.
Гел-пяна, моля. Искам повече видимост.
Още малко и ще трябва да разширяваме разреза.
Ами, тогава ще го разширим.
Трябва да виждам добре жлъчния канал.
Чернодробните вени кървят. Черният му дроб е прекалено крехък.
Трябва да спрем, влейте му още кръвосъсирващи.
- Не можем да спрем. - Казах ти, че е лоша идея.
Тялото му не може да го понесе. Той вече се влошава.
Да го затворим и да излизаме.
Не можем да го затворим сега. Той ще умре. Ще умре до една седмица.
От колко време чака в листата за трансплантации?
Ще получи ли черен дроб тази седмица?
Може да направя "хепатико-джей", за да декомпресирам черния дроб.
Това е лудост. Няма да проработи. - Все пак има шанс.
Не те питах за шанс, а за мнение.
И аз ти го дадох, давам ти го и сега.
но ти отказваш да ме изслушаш...
Ти подлъга пациента ми за процедура, която може да го убие.
Ако не харесваш подхода ми, си свободен да напуснеш.
Какъв ти е проблема?
Гадост. Налягането пада.
- Слагам шънт от далака до ДКВ (долна куха вена).
- Анастомозата няма да издържи. - Това е единственият начин. Правилен ъгъл.
Ало?
Какво правиш в момента?
Аз бях...
Един часът е.
Колко скоро можеш да дойдеш в лабораторията?
Много мислих за твоето проучване.
Мислил си за проучването ми?
Хайде, ела. Нека ти покажа.
О, Боже.
Да, знам. Казах ти.
Всичко е в пътищата на възбудимостта.
Ето, виж.
Виждаш ли?
Да.
Кръвното ти спадна от последната проверка.
Добре ли се чувстваш?
Чувствам се твърде обгрижвана,
защото синът ми е шефa.
Добре, така. Котката е нахранена,
Изхвърлих боклука.
Донесох ти някои дрехи и други неща.
Не можах да намеря дневника ти,
затова ти купих нов от магазина за подаръци.
Не беше нужно да правиш всичко това.
Хей.
Хей. Ти... добре ли си?
Тя добре ли е?
Добре съм.
Ти си много, много мил.
Но не мисля, че...
Не е редно да правим това.
Вече не.
Какво?
Нямаш нужда от това, Джон.
Немощна, стара жена, която пада под душа.
Престани. Това... заради Оуен ли е...?
Той е мой син.
И е минал през ада.
И прави всичко за мен.
И ако чувства, че не е...
Ей, ей, Евелин.
Вярваш ли в това?
Имаме нужда от помощ тук!
Добре, коремът ѝ е твърд.
- Евелин. - Излезте навън, става ли?
Кръвното й пада рязко.
Изпада в шок.
Обади се на Пиърс и доведи Оуен.
- Шънтът е поставен. - Кървенето изглежда овладяно.
- Изглеждаш изненадан. - Радвам се, че проработи.
Постави под въпрос всяко мое действие.
Точно ти, от всички хора? Имам нужда да вярваш в мен.
По дяволите, има...
Виждам. Анастомозата пропуска.
Хайде, Дани.
Какво стана?!
Спукана аневризма на коремната аорта.
Световъртежа, синините по гърба ѝ...
Вероятно са били причинени от кръвоизливи.
Какво по дяволите, Ричард? Как така не видя това?
Всичките ѝ наранявания логично бяха свързвани с падането ѝ.
Никой от нас не би могъл да го предвиди.
Знам, че си притеснен, но всичко е под контрол.
Искам да ми кажеш, защо си тук?
Ще си тръгна, тя ми каза да си тръгвам.
- Добре. Върви. - Ще го направя.
Но не и преди да се уверя, че е добре.
Знам, че не ме иска и нямам проблем с това.
Но не мога просто да си тръгна, без да знам как е.
Не мога просто да си тръгна от...
Знам, че не ме иска, но аз я искам.
Трябва да знам, че тя е някъде там и е добре.
Не мога да си тръгна, без да знам.
Тя няма да разбере, че съм бил тук.
Не е нужно да ѝ казваш.
Ще си отида в момента, в който разбера как е.
Но дотогава, ще си седя тук на този стол,
докато не разбера, че Евелин е добре.
Той е добре, нали? Операцията му помогна?
Може ли да го видя?
Д-р Грей?
Кати, аз...
Много съжалявам.
Много съжалявам за загубата ти.
Не!
О, Господи.
Не!
- Кажи ми, че това не е... - Да.
СДП клетките се свързват почти два пъти по-бързо
от нормалните клетки.
- Това е невероятно!
Ти си удивителен! Бих те целунала.
Тоест, няма да го направя.
Очевидно няма. Извинявай.
Но след всички погрешни завои и тухлени стени,
да намериш отговора е такава тръпка.
Става късно.
По-добре да тръгвам.
Трябва ли?
Мередит!
Спри, Мер!
- Той трябваше да живее. - Но не можа.
Видя колко прецакан беше дробът му.
Трябваше да го спася. Можех да го спася.
Ако ти не ме разколебаваше толкова...
с твоите съмнения и премисляния, разсея ме.
- Мер. - Той трябваше да оживее.
Трябваше да оживее! Трябваше да оживее.
Какво?
Спри. Махни се! Престани!
Стига... Не.
- Ядосана съм ти. - Не, не си.
- Съм. - Не, ядосана си на Дерек.
Искаш да си го изкараш на мен, давай.
Искаш да викаш и удряш, и крещиш.
Защото нещата са трудни вкъщи, добре.
Искаш да си развалина, бъди.
Не ми пука. Мога да го понеса.
Но в операционната... Ти не си разхвърляна там.
Опита. И двама опитахме.
Не ти направи това. Не ти уби това хлапе, разбра ли?
Така че, се стегни.
Успяхме да оправим аневризмата ѝ.
- Значи те ще се оправи? - Да, това е добре.
Би трябвало да се възстанови бързо. Било е късметлийско падане.
Ако аневризмата ѝ се беше спукала извън болницата
нямаше да оживее.
Добре.
Благодаря.
- Благодаря.
Кажи на майка си довиждане от мен.
Поръчах една книга, която търси от цяла вечност.
Беше изчерпана. Намерих я. Поръчах я.
Пристигна вчера.
В малък кафяв пакет е,
на масичката до синия диван.
Би ли се уверил, че ще я получи?
Да.
Благодаря.
Джон, чакай.
Казах ти да си вървиш.
Да. Е, Оуен предположи, че си говорила глупости.
Помолих го да се навърта наоколо.
Поговорихме си.
Боже... Ще ми се да не се налагаше да ме виждаш така.
Изглеждам толкова...
Изглеждаш красива.
Не, не, не, не, не, не, не.
Добре, просто се отпусни, Андреа.
Д-р Уилсън каза, че мога да погледна твоят малък приятел там?
- Не. - Добре. Съчувствам ти. Наистина.
Но трябва да ни позволиш да го издърпаме навън.
- Уилсън! - Но боли..
Мисля, че той има зъби.
Знам, че си уплашена.
Той също е. Не иска да излезе.
Намерил е перфектния... Безопасен дом.
Тъканите в синусите ти са топли, влажни и уютни.
Но са и апетитни, a той ще огладнее
и ще започне да гризе наоколо.
И колкото повече гризе през тях,
толкова по-близо ще стига до мозъка ти.
И мозъка ти... О, мозъка ти.
Той ще... Ще бъде като Коледна вечеря.
Той е тук. Точно тук. Изкарайте го.
Добре, добре, Андреа. Ето какво искам да направиш.
Искам едно голямо и силно смъркване.
Какво? Да смъркам? Няма начин.
Той ще се озове някъде зад очните ми ябълки.
Не, няма. Синусите ти ще се свият.
Ще помогне. Обещавам. Готова? Смъркай.
Ето те, малко гаднярче.
О, Боже мой.
О, Господи. Толкова е гнусно.
И беше в лицето ми. Какво е?
Това е пиявица. Горкото мъниче.
Искаш ли да го задържиш?
Ако не искаш, аз ще го направя.
Какво? Какво е това?
Извадих го от носа на една дама.
Този малък разбойник ме занимаваше със себе си
цял ден. - Цял ден?
Цял ден.
Значи току-що си вписа 6-7 часа на непрекъсната травма
без дори да се стараеш
защото някаква глупава пиявица е влязла в нечий глупав нос?
Мисля да го кръстя Хърби.
Ще сложа Хърби в твоя нос, докато спиш.
Амелия. Толкова...
Съжаляваш?
Задето беше такъв задник?
И за начина, по който ти говорих. Бях извън строя.
Мислиш ли?
Съжалявам.
Хубаво.
Не си отивай. Не така.
Просто беше изненадващо.
Не винаги се справям добре с изненадите.
Аз също.
Може би трябва да го преодолеем.
Когато свикнем без някои неща за известно време,
лесно забравяме...
Колко много се нуждаем от тях.
Забравяме какво сме имали някога.
Забравяме какво е да живееш с нещо...
Не от което имаме нужда, но което искаме.
Децата?
Тъкмо ги сложих да спят.
Дерек?
Чакай. Само...
Дерек?
Изчакай.
Не мога да го направя. Съжалявам.
Кажи ми, че това е само в моята глава,
че няма нищо между нас.
Знам, че е там.
Обичам съпругата си.
Женен съм.
Не искам нищо повече от това, което имам с нея.
Трябва да вървя.
Веднага трябва да тръгвам.
Ето защо е толкова важно да си припомняме,
и да запомним.
Спомни си бележката,
Зола и Бейли,
туморите, нарисувани на стената и операционните шапки с фериботи.
Мислех, че Вашингтон е всичко.
И сгреших.
Ти...
Ти.
Ти си всичко.
Обичам те,
и няма да спра да те обичам.
Мередит, не мога да живея без теб.
Не искам да живея без теб.
И ще направя всичко по силите си, за да го докажа.
Аз мога да живея без теб.
Но не искам.
Никога не искам.
Само защото можем да живеем без нещо,
не значи, че трябва да живеем без него.
Сихронизирано и коригирано от Albanda www.addic7ted.com