Досега във Възкресение.
Вярно ли е, че има хора, които искат да ни наранят ?
Да.
Това е малкият ми брат Робърт.
Когато стане безопасно за теб,
искам да се върнеш с мен в Аркадия.
Омъжих се за мъжа,за когото ми беше наредено да се омъжа.
Но се научи да го обичаш, нали?
Не. Родих му двама сина...
Наследник и резервен.
Време е да си ходиш.
Те не са желани тук.
Това е заради нас.
Не искам родители ми да страдат повече.
Искам да си ходя сега.
Джейкъб?
Джейкъб?!
Джейкъб!
Джейкъб?!
-Хайде! -Джейкъб!
Не мога да намеря проклетото фенерче!
Маргарет!Тя движи всичко!
Лу.
-Колата... няма я. -Какво?
Това е работа на майка.
Тя го е отвела.
Не работи.
Аварийното радио.
Ще се свържа с Фред.
Rursum circumbador pelle mea et in exterminium...
- Джейкъб изчезна. - Какво?
Сбирщина от "Наистина живите" се появиха на бдението за Том.
Стана меле и ние го изгубихме.
- Не мислиш, че някой от тях... - Не мисля.
Изглежда, че е изчезнал.
Кръвната му проба.
На мястото си е.
Какво?Какво означава това?
Означава, че той не е изчезнал наистина.
Трябва да кажем на Хенри и Лусил.
- Телефоните работят ли? - Не, тук не.
Никъде не работят, дори и мобилните.
Явно има срив в телефонната кула.
Мислиш ли, че е сам-самичък някъде навън?
Да вървим.
-Извинете. -Да.
Благодаря.
Казах да провериш фризера.
О,да.
Побързай. Отърви се от леда преди да се е разтопил.
Ами резервният генератор?
Имаме ли такъв?
Вероятно е в склада.
Върви!
Боже!
О, Боже мой.
Добре ли си?
- Еха, еха! - Аа!
Ааа!
Хей, добре ли сте?
Искате ли вода или нещо друго?
- Открийте го...Онова момче. - Какво?
Съжалявам. Не разбирам какво казвате.
Момчето. Трябва да намеря момчето.
- Трябва да го спася. - Кое момче?
- Аа! - Ранен ли сте?
Мълния.
П, Боже мой.
Възкресение С02E10 Пророчество
Синхронизация и корекции ninh www.addic7ed.com
Къде отиде той?
Кой?
Човекът. Човекът, който имаше нужда от медицинска помощ?
Тръгна си.
Тръгнал си е?
Взе шлифера на Еди и си тръгна.
Проклетото нещо е безполезно!
Излизам.
- О, Лу, не можеш. - Не мога да седя тук,
докато тя е някъде навън и прави Бог знае какво.
Знам, но е опасно.
Моля те. Когато си тръгнахме от бдението,
Фред каза, че ще се срещне с нас тук,
ако не може да се свърже по телефона.
Хенри!
Тя го отведе! Маргарет го отведе с колата!
Какво? Това е добре, нали?
Ако той е с Маргарет, това означава, че не е сам.
Не е толкова просто.
Последният път, когато видях мама, с нея имахме спор.
Беше зле.
Работи.
Наистина ли мислиш, че тя може да нарани собствения си внук?
Какво?
Какво има?
Когато Барбара изчезна, заподозрях,
че Маргарет има нещо общо с това.
Изправих се срещу нея. Тя не отрече.
Знаел си за това?
Чакай, чакай. Почакай. Тя може ли да прави това?
Шерифе?
- Прави го, за да ни нарани. - Почакай, Лу.
- Заместниците на Фред вече го търсят. - И какво от това?
- Мисля, че трябва да останеш тук. - Няма начин!
Ами ако се прибере?
Наистина ли мислиш, че ще бъде от помощ,
да излезеш и да обикаляш наоколо?
Синът ми изчезна!
Ако чуете нещо, ще ми се обадите ли?
Добре, един от заместниците ми току-що се е отбил в Туейн.
Илейн е била на работа. Казала е, че някакъв човек е влязъл,
непознат.
Споменал е нещо за изчезнало момче,
който може би го е видял.
Е, какво друго е казал?
Тръгнал си е преди да успеят да говорят с него.
Добре е това, че някой го е видял.
Да.
Добре, лельо Лусил, ще остана тук с теб.
Къде сме?
Там, където започна всичко.
Белами е.
- Хей, нещо ново? - Не. Ти?
Не.
Заместниците? Нещо?
Може би трябва да проверим във фабриката.
Нищо.
Претърсихме всеки инч от това място, Хенри.
Нищо. Само няколко фалшиви следи.
Бабо?
Хмм?
Ще боли ли?
Когато си тръгнем?
Не знам.
Може би ще бъде както когато умряхме.
Може би.
Аз...не помня много от това какво беше след като умрях.
А ти?
Не.
Представям си...
Че ще бъде като чудесно приключение.
Ще можеш да идеш където пожелаеш,
ще можеш да правиш каквото си поискаш.
Няма да има кой да ти казва как да се държиш,
или да изпълняваш чужда воля.
И всички хора, които някога си обичал,
винаги ще мислят с добро за теб.
Ще ми липсват родителите ми.
Знам.
Може би ще ги видя отново,
след като те умрат.
Може би.
Не мога да спя повече.
Какъв е този звук?
Това е водата от водопада до дъскорезницата.
Преди обожавах този звук.
Приспиваше ме когато бях малка.
За това ли мислеше когато
се събудих?
Мислех си за последният път, в който бях тук.
Беше сватбеният ми ден.
Криех се.
Защо си се криела?
Ами...
сложно е.
Каза, че ще ми разкажеш всичко.
Опитай се да си починеш още малко, а?
Няма нищо на главната улица. Както и в гората.
Няма и следа от тях и тук на доковете.
Няма никой и в младежкият център.
Площадките са празни.
Фред, вчера, когато... хей, забрави.
Не. Слушай.
Сега вече разбирам колко сляп съм бил относно мама.
Е, тя си има начин да кара хората да виждат
точно това, което тя иска да видят.
Някак си ти винаги си разбирал това у нея.
Хмм.
Сега си различен човек от този, който беше преди тя да умре.
Някакви деца в центъра. Никой не ги е виждал.
Трябва ли да се обадим на Лусил?
Не,няма какво да и кажем.
Нека да почакаме малко.
Бях заспал,и когато се събудих,той не беше там.
Хенри, няма го отдавна.
Нещо не е наред.
Мога да го почувствам.
Добре.
Добре. Да. Ще чакам да се обадиш.
Лельо Лусил.
Лельо Лусил,ще се обадят щом го намерят.
Маргарет вероятно го е отвела на някое място извън бурята.
Това може да продължи цяла нощ.
Трябва да поспя,или ще съм безполезна.
Сигурна съм, че ще го намерят преди това.
И ще съм тук с теб.
Няма да ходя никъде, нали?
Да. Знам.
Добре.
Защо не си направим малко чай, и да се поуспокоим малко?
Чай?
Звучи добре.
Благодаря.
Беше прав. Няма нищо.
Минахме ли мината?
На половината път до Нютън сме.
Не мисля, че е напускала Аркадия.
Аркадия е всичко, което тя познава.
Да. Ще минем покрай потока на връщане.
Почакай.
Беше прав.
Смъртта на Джейкъб ме промени.
Промени и Лусил.
Да. И как да не е?
Не знам дали можем да преживеем още един подобен удар.
Хей.
Хей. Ще го открием. Знам го.
И ако случилото се онзи ден не те е сринало,
то нищо няма да те срине.
Ам, шерифе?
Да?
Току-що говорих с Джак Гансвурт.
Той каза, че преди няколко часа се е натъкнал
на непознат с шлифер... Мъж, около 30-годишен.
Попитал е Гансвурт за това къде се намира старата дъскорезница.
- Мъжът казал ли е нещо друго? - Това е всичко.
- Белами, чу ли това? - Прието. Чух.
Добре. Ще се срещнем на пътя за старата дъскорезница.
Хей. Това е следа.
Никога не сме говорили за онзи ден...
денят, в който Джейкъб и майка ти умряха,
Ами...
Не, предполагам, че не сме.
Но мога да разбера защо.
Имах изпит онази вечер.
Изпит?
Да, магистратура по биология.
Не знаех, че си завършила университет.
Ами...
Така и не завърших.
Не като теб.
Стоях до късно да уча.
Хенри се притесняваше за мен.
"Това не може да продължи цяла нощ,"
Му отговорих веднъж.
"Трябва да поспиш, или ще си безполезна."
И онзи ден,
заспах с книга на гърдите си.
И се събудих.
Джейкъб не беше в къщата.
Спях,
а той се е давил.
Лельо Лусил, не можеш...
не можеш да се обвиняваш за...
Знам.
Не мога да си го представя.
Не мога да си представя какво ти е било да го загубиш.
Колкото и ужасен да беше този ден...
бих предпочела да го бях загубила
и никога да не се беше връщал, отколкото изобщо да не го бях имала.
Може ли да чуя историята вече?
Тази за сватбеният ти ден?
Сигурен ли си? Тя е тъжна.
А страшна ли е?
О, да.
Всичко започна с баща ми.
Той работеше в старата фабрика.
Той беше бригадир
и трябваше да наблюдава работата на работниците.
Но той работеше за лош човек.
Караше баща ми да върши... лоши неща.
И след това го караше да върши още лоши неща,
за да ги прикрие.
Това е историята,нали?
Тази,която ми разказа за селяните
и демоните,които трябва да убият.
Да,това е.
Какво се случи после?
В замяна за лоялността на татко,
той му казал че дъщеря му трябва да има по-добър живот.
Как?
Тате, не ме карай да правя това.
Чрез брак в семейството.
Е така ли се случи?
Имаше ли по-добър живот?
Той ми даде теб, нали така?
Извинете.
Виждали ли сте това 8-годишно момче наоколо?
Не.
Какво правите тук?
Търсих някой,
но сега го няма.
Кой е този? Знае ли нещо?
-Не. -От другата страна на хълма,
където те приютяваха някои от работниците в дъскорезницата.
Някои от работниците във фабриката също.
Хенри, нагоре по пътя не е ли старата ферма?
Да,това е от другата страна на старата работилница.
Когато майка ни е била млада,
е живяла с баща си в малка ферма.
Мисля, че плевнята все още е там.
Да вървим.
Значи...Демоните са като нас? Завърнали се?
В историята, да.
Те ли са първите завърнали се?
Тези, които баща ти е трябвало да убие?
Те бяха първите, за които аз знаех.
Защо са се върнали?
Вярвах, че са се върнали, за да накажат семейството ни.
Да ни преследват и да ни накарат да си платим за греховете ни.
Беше нашето семейство,
Лангстън, те бяха тези, които нараниха онези мъже.
Това навреди на града.
Те донесоха болести и спорове.
Семейството ни е прокълнато.
Значи ние сме се върнали, за да нараняваме хората?
Затова ли тези хора в града не ни харесват?
Тези, които бутнаха татко и убиха Том?
За едно известно време, мислех,
че можем да помагаме на живите.
Исках да помогна на чичо ти,
защото виждах, че страда.
Исках да помогна на баща ти да стане мъжът, който беше преди.
Но всичките ми планове имаха обратен ефект.
И затова искам да си отида.
За да не причинявам повече болка.
Тогава идвам с теб.
Хенри. Това твоята кола ли е?
Да.
Аз ще мина отзад.
Джейкъб! Сине!
Къде е той?
какво си направила?
Джейкъб иска да бъде с мен в момента.
- Той не иска да идва с теб. - Престани с това!
Престани да му даваш идеи.
Той е мой син.
- Не е толкова просто, Хенри. - Да, просто е.
- Джейкъб! - Хенри...
Хайде, синко. Ела тук.
Джейкъб, моля те,
ела с татко си.
Сега слушай, мамо.
Може и да имаме своите различия,
но трябва да ми върнеш сина! - Хенри!
Всички знаем как действа това.
Всички знаем на какво е способна.
На какво съм способна ли?
Бабо! Престани! Престани!
Махни се от мен!
Махай се! Не искам да тръгвам! Спри!
Искам да остана тук! Махни се!
Наистина ли си помислихте, че мога да нараня собствения си внук?
Да не мислите, че съм някакво чудовище?
Аз...Аз...
Имах цяла нощ да помисля как се стигна до този момент.
Къде сбърках.
Мразейки себе си.
Сега осъзнавам, че не съм била аз.
Всичко, което съм направила, съм го направила заради Лангстън.
Дадох им живота си.
Баща ми беше съкрушен човек, заради тях.
Трябваше да убива хора.
И какво получи в замяна?
Какво аз получих?
Омъжих се за човек, когото мразех.
Вашият жалък, пиян баща.
Всичко, за да могат децата ми да са привилегировани и да им е лесно.
Изградих въздушен балон около вас,
а вие какво направихте- задушихте се в него.
Дори след смъртта, се опитвах да ви предпазя.
Нищо чудно, че и двамата ме мразите.
Защото аз винаги съм мразила частта, която сте взели от Лангстън.
Слабостта.
Най-накрая всичко ми се изясни.
Дълбоко в мен, винаги съм знаела...
че съм ви мразила и двамата.
Е...
Поне най-накрая каза истината.
Вече се обадих на Лусил. Трябва ли ви помощ с Маргарет?
Не. Семеен проблем.
Аз ще взема мерки.
Ти ги заведи у дома. Лусил ви чака.
Доколкото познавам майка ти,
тя ти приготвя любимата храна в момента.
И доколкото познавам теб,
ще изядеш две порции.
Виж, маймунке,
това доста изплаши мен и майка ти,
и само мога да си представя колко страшно е било за теб.
- Баба ти... - Тя не е направила нищо.
Не е направила нищо лошо.
О, слава Богу! О, слава Богу!
О! О!
Добре ли си?
Гладен ли си?
Сигурен ли си?
Добре.
Всичко наред ли е?
Мисля, че те са малко...шокирани.
Разбираемо.
Току-що научихме, че серума от стволовите клетки е готов.
Още ли нямаш симптоми?
Доколкото мога да кажа.
Отбий се в клиниката когато можеш.
След като ти дадем серума, ще бъдеш напълно излекуван
за 24 часа.
Звучи добре.
Хей, приятел.
Знам, че се чувстваш зле.
Но родителите ти.... Те те обичат.
Всичко ще бъде наред.
- Ало? - Имам нужда от услуга.
Джени.
Добре ли си?
Истина ли е?
Да.
Аз съм ти брат.
Мога ли да го видя?
Робърт!
Значи...Ще живея с теб сега?
Така изглежда.
Женен ли си?
Не.
Нямаш семейство?
- Имам теб. - Това не е семейство.
Е, имам приятелка. Искаш ли да се запознаеш с нея?
Обичаш ли сладолед?
Скачай вътре.
Хей.
Добре ли си?
Исках да ти кажа нещо.
Тръгнах с баба,
защото не исках да те наранявам повече.
Но след това си помислих за теб.
Мислех си за теб, и...
Вече не искам да си ходя.
Аз също мислих за теб.
Моля те недей.
Какво търсиш?
Не търся нищо.
Опитвам се да разбера къде майка ти
сложи всичко, когато пренареди мястото,
за да мога да върна всичко по старому.
Да, майка ми.
Предпочитам да не говорим за нея в момента.
Да, помислих, че няма да искаш.
Фред я отведе, както говорихме.
Няма значение къде е Маргарет.
Вредата е нанесена.
Вреда?
Лу?
Какво точно означава това? "Вреда"?
Той се върна, нали? Малко разтърсен, но това е всичко.
- Разтърсен? - Да.
- Да, това е всичко. - Какво очакваше, Лу?
Той мина през много.
Страшничко си е за дете.
Тези неща отнемат време.
Точно така. Отнемат време.
Понякога отнемат цял живот.
Какво искаш да кажеш? Той имаше една тежка нощ,
а сега е прецакан за цял живот ли?
- Не беше просто една тежка нощ. - Да, беше.
Беше една...Ужасна, ужасяваща нощ.
И колко време ти отне на теб?
Какво?
Нищо. Няма значение.
Не, кажи ми. Искам да знам.
Казваш, че съм прецакан, нали?
Защо? Защото обичам майка си, грешките и всичко?
Мислиш ли, че исках това да се случи?
- Нека просто го забравим. - Не, да бъдем честни.
Искам да ми кажеш. Първо беше,
"не знам как да скърбя за сина си." Хмм.
"Не знам как да"....какво?
Изпитваш тъга, да изпитваш...Нещо!
Е, майка ми се завърна, и бях щастлив от това.
Чувствах се добре! И какво лошо има в това?
- Предупредих те! Предупредих те за нея! - Какво?!
Опитваше се толкова усилено да получиш благословията и за
тази глупава сделка с фабриката, че не видя как тя
тровеше ума на собствения ти син.
Обвиняваш ме за случилото се?
Аз никога не съм те обвинявал за смъртта на Джейкъб!
Мисля, че трябва да напуснеш тази къща.
И да не се прибираш довечера.
Мисля, че е добра идея.
Кога идва този ван?
Скоро.
Какво знаеш за това съоръжение?
Не много.
Как го направи?
Как накара Барбара да изчезне?
Просто...
я окуражих да се предаде.
Да се предаде?
Да си тръгне.
Само толкова отнема.
А ти знаеш това от къде?
Направила си го и с онези работници във фабриката?
Не. Те сами си го причиниха.
Дори не знам дали знаеха какво правят.
Всички те бяха оковани до плевнята,
чакайки да бъдат убити за четвърти път.
Чух ги да говорят.
Бях любопитна, така че се промъкнах и ги наблюдавах
от задната страна на плевнята.
Белият, с шината на крака,
той беше объркан.
И в стремежа си да облекчи страданията му,
черният му приятел, той...
просто му каза...да си върви.
Продължаваше да го повтаря.
"Всичко е наред. Просто си върви."
И аз знаех, че е абсолютно необходимо,
умът му да остане празен.
Да не мисли за....
нищо...за никого.
Тогава и само тогава човек изчезва.
На колко си била, когато си видяла това?
На 10.
Наистина ли ще се накараш да изчезнеш?
Предполагам, че да.
Но е трудно да избера унищожението,
когато гледам в очите на 8-годишно момче.
Да вървим.
Какво правиш?
Имам хижа
на около миля на север от тук, мамо.
Не. Ще ти донеса провизии утре.
Не. Защо?
Защо би направил това за мен?
Аз също никога не съм се чувствал Лангстън.
Не те мразя, Фредерик.
Знам, мамо.
Така е най-добре.
Искам да отида в онова съоръжение.
А, ха...
Искам да бъда със своите.
Мамо...
Харесвам роклята ти, Джени. Хубава е.
Благодаря. Аз харесвам панталоните ти.
Преди не ми беше позволено да нося панталони.
Мислиш ли, че сега мога?
Да, мисля, че може да бъде уредено.
Мога да те заведа на пазар.
Как ти звучи?
- Да? Добре. - Да.
Замествам сервитьорката.
Благодаря ти, Марти.
Искам да кажа...Робърт.
Можем да се придържаме към "Марти".
И така...Защо не си женен?
Отче.
Джени! Ах!
Толкова бързо растеш.
Аах.
Мислех, че си мъртъв.
Аз също.
Какво правиш?
Отче Джеймс, това е Робърт,
брат ми.
Той е възрастен сега, защото се е върнал преди нас.
Робърт.
Вие сте завърнал се?
Имате ли семейство тук? Място, където да отседнете?
Ще се оправя.
Приятно ми е да се запознаем, Робърт.
- Джени, ще се виждаме. - Обещай.
Обещавам.
Видя го, нали?
Какво се случи току-що?
Умрях, опитвайки се да те спася от наводнението, Робърт.
Беше се загубил. Сега те открих.
Това място е болно.
Но заедно,
ще го излекуваме.
превод: koleva, dilqnmarkov, sellenia