В продължение на хиляди години
бях изгубена за света.
Името ми не означава нищо за вас.
Паметта ми е като прах.
Помнят се само имената на баща ми и братята ми.
Историите за тях са възпяти в светотото ви писание...
Докато моята е само отметка.
Тъжнa, жестокa...
Почти забравенa.
Не трябваше да е така.
Ала връзката между майка и дъщеря беше прекъсната,
а слово стана владение на мъжете.
Мъже, посветени изцяло
на родовете на 12-те племена на Израел,
за да се занимават с живота на обикновено момиче,
мен, Дина...
Единствената дъщеря на Яков.
Но ако питате мен,
бих ви разказала различна история.
Започнала с червената палатка
и жените, които ме отгледаха.
Дина!
Защото бях дъщеря на четирите съпруги на Яков.
И тъкмо тук,
на това свещено място,
където жените отиваха, за да кървят по пълнолуние,
научих тайните и мъдростта
и любовта на моите майки.
Четири полусестри от един баща -
жесток човек, скъперник на име Лаван.
Проклинаше боговете, че са му дали само дъщери.
Най-голямата, майка ми Лия,
беше силна и способна и прекрасно арогантна.
Леля ми, Рахел, притежаваше красота
колкото силна, толкова и неземна,
която владееше като меч.
Лелите ми, Зелфа и Вила,
бяха дъщери на Лаван от робиня
и бяха дадени на Яков
като част от зестрата на Лия и Рахел,
въпреки че той никога не се отнасяше с тях като с по-низши.
Още чувам смеха им,
песните и историите, които предяха като злато,
тайните ритуали, предадени им от техните майки
за боговете, които тайно почитахме.
В хладната сянка на червената палатка
те ми предаваха спомените си като дарове,
и в техните гласове преоткрих своя собствен.
Но ако историята ми започна с тези на майките ми,
техните започнали в деня, когато баща ми стъпил в лагера им.
Вода!
Мъртъв ли съм?
Шшт, шшт, пий.
Очите ми казват, че съм.
Защо? Какво виждат?
Лице...
Твърде красиво, за да е земно.
Името ми е Рахел.
И ти не си мъртъв.
Татко!
- Къде беше?
Пратих те за вода преди часове.
Татко. Един човек при кладенеца...
каза, че е търсел лагера
и че върви от дни,
а после припадна с треска в краката ми.
Свестих го и той ме целуна.
Каза, че сме братовчеди и... - Спри да плещиш момиче.
Какво направи?
Отвърнах на целувката му, глупава коза такава!
Сигурна ли си, че ти
нямаш треска? Да целунаш човек, който току-що си срещнала?
Знаех, че няма да разбереш. Ти не знаеш нищо за любовта.
А, значи е любов? - Тишина. Всички.
Чичо.
Аз съм Яков,
син на Исак и сестра ти Ребека.
Тя ме прати тук,
с молба да ме приемеш като роднина
и да ми позволиш да спечеля свое стопанство като пазител на владенията ти.
А владенията на баща ти?
Кой ги пази?
Брат ми Исав.
Той и аз...
Там вече няма място за мен.
Ще видим дали можеш да се грижиш за стадата ми,
така както за дъщеря ми.
Лия.
Погрижи се за нуждите на нашия...
"роднина".
Братовчеде.
Лия.
От този момент сърцето й му принадлежало.
През първата година
Яков изпълни обещанието си към Лаван,
като все повече се поддаваше на магията на Рахел.
И така, Вила,
кое да бъде?
Това.
Сигурна ли си? Изтърсачето.
Затова има нужда от мен.
А сестра ти
има нужда от помощ с доенето.
Добре.
Благодаря ти, Яков.
Много си мил.
И без това щях да продам
три или четири от тях.
Ще донесат добри пари след като ги обучим.
Добре се справяш, Яков.
Почти година мина,
а стадото се е увеличило почти двойно.
Вълната е фина, а козите - охранени.
Получих съвет от
някой много мъдър.
Надценяваш баща ми твърде много.
И двамата знаем, че е мързелив глупак.
Не говорех за баща ти.
Яков каза ли ти?
Татко най-сетне определи откупа за булката.
Ще се оженим следващата седмица.
Радвам се.
И за двама ви.
Знам колко дълго чакахте.
Постарай се да ползваш само най-фина вълна.
Искам да изглеждам съвършено.
Ако Яков ще запомни нещо
от нощта на сватбата ви,
ще е как игзлеждаш без дрехи,
а не в тях.
Винаги съм мислила, че Лия ще е първа,
тъй като е най-смела.
Сигурна ли си, че си готова?
Зелфа, ще я притесниш.
Така и трябва да бъде.
Едно е да доставиш удоволствие на мъж с целувки.
Друго е да му доставиш удоволстие тук долу.
Яков ще е търпелив.
Той ще й помогне.
Кога си виждала търпелив мъжки
насред съвкупление?
Е, така го правят овцете и козите.
Моят Яков никога няма да бъде такова животно.
Не могат да устоят.
Сега вече я разстрои!
Трябваше да узнае.
Започна се.
Яков танцуваше ето така.
В името на Инана, от която произтича целия живот...
За да завършиш брачния обред,
трябва да се завъртиш около него три пъти надясно.
Малко съм замаяна.
...докато прави последна крачка към превърщането си в жена.
Внимавай със стойката си, горе главата.
Повече не мога.
Наставлявай я относно съпружеските й задължения.
Яков изглеждаше толкова щастлив.
И благослови този съюз. - Стойката ти!
Сватбата ще е велика.
Докато я подготвяш за...
Спри! Не мога да го направя! Няма!
Успокой се, сестро!
Държиш се като дете.
Не ме е грижа. Не съм готова за това.
Кажи на татко, че промених решението си.
Не мога да му го кажа.
Всичко е уредено!
Яков чака отвън.
Тогава заеми мястото ми.
Сестро, не.
Какво? - Моля те, Лия!
Боя се. Направи го заради мен. Умолявам те.
Яков няма да разбере, че си ти.
Ще си скрита под булото.
А когато го вдигне, когато сме в палатката?
Не му позволявай.
Кажи че...
си срамежлива и искаш да останеш с булото,
само първия път.
След това няма да има значение.
Бракът ще бъде консумиран
и той ще трябва да го приеме.
А ти?
Тя беше толкова уплашена.
Съжалявам.
Аз не съжалявам.
Покажи ми какво да правя.
Кажи ми, Рути.
Как се чувстваш?
Гладна.
Какво има?
Не съм свикнал да те виждам да се смееш.
Не съм свикнала да съм щастлива.
Покажи ми какво да правя.
Лаван!
Така ли ми се отплащаш за тежкия труд и преданост?
Подвеждайки ме в нежелан брак?
Какво си сторила?
Не се преструвай, че уловката
не е била твоя.
Съзрял си възможност
да омъжиш най-голямата си дъщеря
и си се възползвал!
Опияни ме със силно вино,
за да не разбера, докато не е твърде късно,
че съм се оженил за тази брантия,
вместо за моята възлюбена.
Спазих клетвата си
и бях в ложето с нея, защото беше мое задължение.
Но не се залъгвай.
Не я считам за своя съпруга,
докато и Рахел не стане моя.
На двойна цена.
И защо да се съглася да дам
на някакъв мизерен овчар две от дъщерите си?
Четири.
Ще взема Зелфа и Вила като зестра за другите две.
И ти ще се съгласиш,
защото "мизерният овчар"
ти донесе толкова печалба за година,
колкото нямаше да видиш за 20.
Дори ти не си толкова глупав, за да се откажеш от това.
Рути!
Рахел!
Как можа?
Казаха ми, че не си докоснал виното!
През цялото време си знаел, че е Лия и не си сторил нищо, за да го спреш.
Кажи нещо.
Никога вече не ме лъжи.
През следващите 10 години
лагерът удвоил размерите си.
Яков приюти няколко крепостници и техните семейства,
и племето процъфтяваше.
Аз ще му го занеса.
На Лия и Рахел им отнело години,
докато се научат да делят съпруг.
Всяка копнееше
за онова, което другата можеше да му даде.
Той обичаше най-много Рахел -
дълбоко и с цялата си душа,
но Лия му раждаше синове
един след друг,
докато Рахел остана бездетна.
Давай!
Само още един напън.
И въпреки че уменията й на акушерка
й спечелиха почит
сред всички племена в Харан,
златните й ръце израждаха безброй бебета,
никога не беше достатъчно.
Красив е.
Трябва да го дадеш на друга, която заслужава повече от мен.
Повече от съпругата ми?
Трябваше да те зарадва.
Знаеш, че има само едно,
което може да ме зарадва,
а години наред те разочаровам.
За това ли мислиш, че лягам с теб?
За да ми раждаш синове?
Не.
Любов моя.
Тази вечер лягам с теб,
както и всяка, която споделяме,
защото ти си сърцето ми.
Не мога да имам по-истинска жена от теб.
Дали заради обратите на съдбата
или заради чувството за ирония на боговете,
през онази нощ Рахел заченала.
Роди брат ми Йосиф,
чийто сънища един ден щяха да пророкуват бъдещето.
Симеон, Леви, ще ми помогнете ли да го довърша?
Аз ще ти помогна, майко.
Не трябва да ги носиш.
Рубен, наглеждай братята си.
Майка ви има нужда от почивка.
Е, значи всички знаете?
Родила съм седем синове
и всичките ги обичам,
но не мисля, че имам силата
да износя и този.
Не мисля, че ще оцелея.
Да, ще го преживееш.
Откъде знаеш?
Защото имаш нас
и
защото малкото ти момиченце ще има нужда от теб.
Позволи ни да ти бъдем опора.
Обещавам ти, Лия.
Няма да си отидеш от този свят
и ще доведем дъщеря ти в него.
Нашата дъщеря.
Тя ще принадлежи на всички ни.
Скоро ще свърши.
Имаш дъщеря!
Родила съм се в червената палатка през пролетта.
Лия произнесла името ми,
а Зелфа казала, че е доловила музика в него.
Първата сричка - висока и ясна,
наподобяваща вика на майката към детето й по залез слънце.
Втората - мека... като шепот върху възглавница.
Дина.
Дина!
Йосиф! Татко и Рубен се върнаха!
Ела!
Ето я моята Дина!
И златното ми момче.
Йосиф.
Добре дошъл, татко.
Златно момче, а?
Златно момче.
Леви, Симеон, помогнете на Рубен да разтовари зърното.
О, виж!
О, Йосиф! Колко е красива!
Яков.
Това ли купуват овцете ми сега?
Подаръци за безценните ти деца?
Щеше да е много повече, ако не беше дал половината,
за да изплатиш комарджийските си дългове.
Глуха ли си, глупава жено?
Казах ти да ми донесеш още вино!
Хайде! Ставай!
Пил си достатъчно. И за нея беше достатъчно.
Предполагам, че сега трябва да се обръщаме към теб
като към господар, а?
По-добре към мен, отколкото към безполезен пияница.
Продължавай в същия дух
и скоро няма да имаме нищо.
Какво правя със своята собственост
не е твоя работа.
Е, когато влияе на семейството ми.
То нямаше да съществува без моята щедрост.
Запомни го добре, Яков.
Това е моята земя!
Ти и синовете ти работите за мен!
Вече не.
Това трябва да ме уплаши ли?
Би трябвало.
Прати майка си при мен. Бързо.
Рути!
Върни се! - Мира ражда.
Нуждаем се от още помощ.
Добрият чирак никога не закъснява.
Имаш късмет, че детето още не се е родило.
Прости ми.
Татко иска да те види. Спешно е.
Разтривай корема й, ето така.
Какви етерични масла съм ползвала?
Лавандула и...
Жасмин, за да притъпи болката.
Кедър, за да се отпуснат мускулите й.
Защо Яков иска да види майка ти?
Местим се.
Къде ще отидем?
В Сихем.
Далеч ли е оттук?
Пътят е дълъг и труден.
Ще ви преведа през бащините земи.
Трябва да видя Исав.
Той е мой брат, а аз постъпих несправедливо с него.
Било е преди много време. Бил си много млад.
Не толкова, че да не знам какво правя.
Трябва да поправя грешката си и да го помоля за прошка.
Сигурен ли си, че ще ти я даде?
Не.
Знам единствено, че вечно ще тегне над мен, ако не опитам.
Ти си добър човек.
Дори и сега, когато изтръгвам корените на нашето семейството,
отвеждайки ви далеч от дома?
Нашият дом е където си ти.
Как ще реагират жените?
Шумно.
Кажи на синовете ни и на овчарите.
Нека жените го чуят от мен.
Заспивай.
Всичко ще бъде наред.
Ако бъдете търпеливи,
баща ми ще говори с всеки
за пътуването.
Един по един!
Къде си мислиш, че отиваш? - Симеон, моля те. Трябва да видя татко.
Зает е.
С важни въпроси.
Леви, важно е.
Кажи ми съобщението и аз ще му го предам.
Ще го предадеш грешно.
Остави я.
Симеон.
Трябва да се държи като добро момиче.
А ти трябва да се държиш по-малко като дядо ни.
Дръпнете се!
Татко, съжалявам, че те прекъсвам,
но трябва да говоря с теб веднага.
Става дума за Рути.
Трябва да я вземем с нас.
Видя какво й причинява.
Ако я оставим тук сама, ще умре.
Тя е съпруга на дядо ти.
Негова собственост.
Не мога да взема това, което не е мое.
Може да я купиш. Ето.
Вземи ги. Продай ги, татко.
Дай му каквото поиска.
Единственото, което иска Лаван е да ми откаже каквото може.
Дори да му предложа половината си стадо, няма да е достатъчно.
Повярвай ми, знам.
А аз знам, че трябва да опитаме,
защото ако не го сторим, не сме по-добри от него.
Ще го попитам.
Имаш думата ми.
Благодаря ти.
Хайде,
тръгвай.
Съгласи се да вземем Рути с нас.
Как ще скрием идолите?
Татко казва, че трябва да почитаме неговия единствен бог.
Тези принадлежаха на майка ми.
И на нейната майка преди нея.
Баща ти ще се разгневи, ако ги намери,
но те са част от нас, Дина.
Обичам Яков с цялото си сърце, ала това сме ние.
Той си има неговите обичаи, ние си имаме нашите.
Рахел, наистина ли се радваш, че се местим?
Разбира се.
Никога ли не си се питала какво има отвъд тези хълмове?
Неща, които никога не си виждала.
Долини и реки.
Градове и къщи с високи огради, пълни с хора, които ще срещнем.
Съпруг, може би.
Кой знае?
Може би истинската любов те чака някъде там,
точно в този миг.
Истинска колкото вашата с Яков?
Може би.
Така ще се влюбя.
Точно като теб и татко.
Тогава ще бъдеш голяма късметлийка.
Дори повече.
И защо?
Защото няма да го деля.
Мъжът, за когото ще се омъжа, ще бъде само мой.
По-голяма късметлийка и по-умна.
Преобърната смокиня. - Добро попадение!
А там - бягащ мъж.
Много дебел мъж!
До него.
Това си ти, яздиш камила.
Винаги съм искала да го направя.
Ще го направиш.
Някой ден.
Видял ли си го?
В един от сънищата си?
Не точно.
Казах ти, не...
се получава по този начин.
Тогава какво видя?
Теб.
На пътешествие.
По-далечно от предстоящото.
Сякаш в друг свят.
Рубен?
Умиращо агне.
Дина!
Яков, искаш да купиш съпругата ми?
Никога не си я имал за нещо повече от робиня.
Държал си се с нея дори по-лошо.
Не смей да ме поучаваш!
Не!
Това е твое дело!
Явно ти е спестила пари.
Всички да се приготвят, потегляме.
Не поглеждай назад, Дина.
Само напред.
Ходенето ме уморява.
Гладна съм и отегчена.
Иска ми се да завали!
О, Дина!
След още колко дни ще пристигнем?
След няколко.
Казваш това откакто сме тръгнали,
а това беше преди 3 луни.
Тогава спри да питаш!
Йосиф?
Как изглеждаше баща ти днес?
По същия начин.
Пак не спа снощи.
Разтревожен е,
че не е изпратил достатъчно подаръци с вестоносците.
Какво вестоносци?
Татко изпрати няколко овчари
да предупредят Исав, че идваме.
Да го предупредят? Звучи сякаш
няма да се зарадва да ни види.
Защо спираме?
Трябва да сме близо до реката.
О! Реката?
Може ли да я видя?
Никога не съм виждала река!
Да. Йосиф ще дойде с теб.
Ела!
Хайде!
Ще спрем тук за през нощта.
Толкова скоро?
Едва обяд е.
Лесно можем да преминем реката.
Рубен, кажи на другите да направят лагер.
Да, татко.
Може би ако някоя от нас отиде в палатката му довечера,
ще го успокои.
Трябва да си ти.
Намерих корен от бял равнец.
Отварата ще му помогне да заспи.
Ще му я занеса.
Дина.
Аз ще му я занеса.
Отивай тогава.
Вила ти направи отвара.
Вестоносците трябваше да са се върнали досега.
Може би Исав приготвя
подаръци, които да ти прати обратно.
Аз съм предател. Той не ми дължи нищо.
Как си го предал?
Послушах някого, когото не трябваше.
Някой, който ме убеди,
че заслужавам благословията на баща си
повече отколкото по-големия ми брат.
Отнех на Исав онова, което мусе полагаше по рождение
и си го присвоих.
Когато разбра, бях твърде уплашен, за да се изправя срещу него,
затова избягах.
Неговият дом, земите, които опитах да открадна
се намират отвъд тази река.
А сега...
не мога да я прекося.
И сега съм същият страхливец, който бях някога.
Страхливец не би дошъл тук.
Не мисля, че можем да бъдем смели
преди да сме изпитали страх.
И грешиш, че Исав не ти дължи нищо.
Ти си му брат.
Как стана толкова мъдра?
Слушах майка си.
Рубен!
Татко!
Татко...
Върнаха се.
Казват, че Исав идва насам
с войска от стотина мъже.
Завъртете каруците! Бързо!
Давай. Тръгвайте!
Бързо!
Рубен!
Тръгвайте!
Рубен! Симеон, Леви! Стойте близо до мен!
Останалите, преместете жените и децата зад каруците!
Пазете ги с живота си!
Бързо!
Татко! Искам да дойда с теб!
Не. Трябва да си в безопасност.
Тук са!
Отдръпни се! Исав и хората му са тук.
Стойте тук.
Наистина ли си ти?
О, Яков! Благодаря на бога!
Прости ми.
Братко,
простих ти отдавна.
Дойдох да те посрещна за добре дошъл у дома!
Запомни какво видя тук днес.
Отличителното у великите мъже
е способността им да прощават.
Исав и хората му ни заведоха в лагера,
където щяхме да се запознаем с баба ми,
Ребека.
Най-великата пророчица в цял Ханаан.
Баща ми рядко говореше за нея.
По-дребна е отколкото си представях.
Може да предсказва бъдещето.
Няма нищо незначително в това.
Здравей, майко.
Добре дошъл у дома.
Това е семейството ми.
Рубен, първородният ми син.
Другите двама, Симеон и Леви, също са от Лия.
Това е Йосиф, моят син от Рахел.
Лия, първата ми съпруга.
И Дина, единствената ми дъщеря.
Не се ли боиш от мен?
Какво?
Трябва ли?
Колко дълго ще останете?
Рубен и аз утре заминаваме за Сихем,
да поискаме земя от краля.
Останалите от семейството
ще останат тук, докато ме няма.
Добре.
Ще ми я доведеш.
Време е да опозная внучката си.
Защо иска мен, а не Йосиф?
Той притежава нейната дарба.
Ти си единствената ми дъщеря.
Може би има мъдрост, която да ти предаде.
Татко, кои са всички тези хора?
Поклонници. Чакат да видят Ребека.
Защо?
Повечето от тях страдат
от бедност или от болест.
Идват отдалече, за да им предскаже бъдещето,
надяват се, че ще им каже, че ги очаква нещо по-добро.
А тя прави ли го?
Винаги.
Ще помагаш на Веренро да въвежда и извежда поклонниците,
ще събираш даровете им
и ще им благодариш за тях.
Да, бабо.
О, не се тревожи. Няма да я разваля.
Не би могла, дори да опиташ.
Колко време мина, Яков?
25 години.
27.
А виж се.
Добре си се устроил.
Бях права да те изпратя при Лаван.
А аз бях прав да го напусна.
Е, ще видим.
Довиждане, майко.
Докато Рубен и Яков отидоха
да искат земя от краля,
аз помагах на Веренро, робинята на баба ми.
Насам.
Нещата, които търсиш,
не са далеч.
Ако издържиш,
ти обещавам, че ще ги намериш.
Благодаря.
Не бяха много днес.
Ще има повече утре.
Как се сдоби с тези белези?
Така Ребека бележи всичките си роби.
Порязала те е?
Накара майка ми да го направи.
Когато станах достатъчно голяма, за да служа.
Добре ли си?
От жегата е.
Яла ли си днес?
А ти? - Не.
Вземи.
Мислех, че си разбрала.
Отивай, просто върви.
Бяха ти дадени точни нареждания
за поклонниците.
Не беше твоя работа да правиш повече за тях.
Тези хора гладуват, бабо.
Никога не съм виждала хора, толкова бедни,
а носят дарове, с които не могат да си разделят,
за да ти ги дадат, макар да не се нуждаеш от нищо!
Ако откажа даровете им, ще приемат ли моите?
Дина, не ти решаваш.
Вярно е, нямам нужда от даровете им,
но ако им кажа,
че земните им притежания не означават нищо за мен,
ще ги ограбя от нещо много по-стойностно
от купа или гоблен.
Ще им отнема достойнството, а това няма да сторя.
Освен ако не е робиня.
Говориш твърде дръзко за човек, толкова млад.
Баща ти ти е давал твърде много свобода.
Незавидно последствие, когато детето стане любимец.
Именно ти си му казала да предаде Исав, нали?
Бил е твоят любимец
и си искала да бъде наследник.
Яков беше много специален за мен.
Ала имаше нещо повече.
Съпругът ми ослепяваше,
а племето се нуждаеше от нов патриарх,
Яков притежаваше дарби, които по-големият му брат нямаше.
Знаех, че Исав никога няма да стане водач.
Не това видях до реката онзи ден.
Навярно дарбата ти не е толкова могъща, колкото ти се иска.
Внимавай, момиче.
Независимо дали ти харесва или не, от една кръв сме.
Йосиф притежава дарбата ми,
но ти си ми много повече роднина, отколкото той някога ще бъде.
Само дето още не го знаеш.
Предпочиташ да си мислиш, че си различна,
защото наказвам робиня,
а ти отказваш да го сториш.
Не. Мисля, че сме различни,
защото никога няма да имам робиня.
Единственото общо помежду ни е баща ми,
но и него си загубила.
И с теб ще стане същото, скъпа моя.
И ще го понесеш,
като мен,
защото си силна,
но ще платиш жестока цена.
Ще ти донесе скръб за цял живот.
Видях.
Довиждане, бабо.
Това беше последният път, когато я видях.
Търговците, с които разговаряхме цял ден
за възможностите за търговия...
Симеон, казах ти, овчари сме, а не търговци.
Татко, има по-лесен начин
да натрупаме състояние. - Достатъчно.
Дина! Побързай.
Виждам града!
Ако Йосиф можеше да види мрака, който предстоеше,
не каза нищо.
Вероятно е знаел,
че нищо не може да разубеди Яков
да се откаже от пътя, който неговият бог беше избрал.
Татко, погледни!
Това е Сихем, там, където живее царят.
Къде е нашата земя?
Виждаш ли онзи хълм, точно отвъд града?
Това е новият ни дом.
Или навярно
Йосиф това е искал да вярва,
като всички ни,
в един по-хубав сън.
Не!
Виждам търговците на подправки отпред.
Стой близо до мен.
Сихем, да вървим.
Какво има?
От жегата е. Ще се оправи.
Ела.
Скоро ще дойдете при нас в червената палатка.
Няма от какво да се боите.
Ще видите, след като прекарате време там.
Ами съпрузите ни?
Те не са поканени.
Татко!
И двата кладенеца са пресъхнали.
Сигурен ли си?
Това не е земята, която царят ни обеща.
Той ни измами.
Трябва да отидеш с Сихем и да се възпротивиш
или племето ни ще изглежда слабо.
Какъв е твоят съвет?
Търсиш мнението на едно момче?
Момче, което вижда неща, които вие не можете.
Бип посъветвал да проявиш предпазливост,
преди да обвиниш цар Хамор в безчестие.
Може ли да има други кладенци?
Потърсете. Вижте дали ще намерите.
Татко, може да копаем седмици.
Тогава го сторете.
Брат ви е прав.
Разбира се, брат ни е прав.
Нима не е винаги?
Няма значение,
че ние
ще превиваме врат, за да намерим нов кладенец!
Йосиф си има хубава наметка, за да върви на хубавите му сънища.
Явно знае най-добре!
Някой ден това ще му докара неприятности.
Велика майко,
бяхме благословени с още две дъщери -
Рода и Тамара,
съпругите на синовете ни Симеон и Леви
молим те да ги посрещнеш с добре дошли,
като нас
в любящите ти обятия.
Разбираме, че всичко това е ново за вас.
Велика майко, която зовем Инана,
ти даваш дар на жените, непознат на мъжете,
кръвното тайнство.
Мъжете виждат само болката.
Смятат, че страдаме,
и се считат за късметлии.
Ала ние сме късметлийките,
защото единствени притежаваме силата да даваме живот.
В червената палатка
сме заобиколени от лекуващи ръце
и любящи гласове.
Благодарим за познанието,
че живота се появява между краката ни
и че неговата цена е кръвта.
Тук, в червената палатка, ние се възрадваме на дара на Инана.
Почитаме я като празнуваме първото кървене на дъщерите ни,
улавяме го и го връщаме на земята,
за да се върне в утробата на великата майка.
Дъщери на Инана,
велика майко на всички нас!
Опазихме вярата си отделно
от тази на мъжете.
Ала съпругите на братята ми не бяха родени с тези вярвания
и в страха си,
разказаха на съпрузите си за тайнствата в червената палатка.
Татко, как може да го позволяваш?
Боготворят идоли
и възпяват кървенето,
сякаш са вещици!
Достатъчно!
Къде са те?
Не!
Фалшивите ви богове,
къде са?
Идолите!
Не.
Не!
Ако знаех, че това криете тук...
Това е царството на жените. Ти нямаш място тук.
Ще...
съборя това място!
Тогава ще събориш и нас с него!
Какво каза?
Яков, прости й.
Замаяна е от съня,
не знае какво говори.
Знам точно какво говоря!
Извини се за обидното си държание!
Как можа да му се подчини,
когато знаеше, че е нередно?
Опитвала се е да предпази теб.
Гневът му беше насочен неправилно, Дина.
Симеон и Леви го предизвикаха,
а трябва мен да виниш за това.
Ненавиждат начина, по който баща ми ме предпочита.
Трябва да открия как да се помиря с тях.
Иначе ще стане по-зле.
Жена от домакинството на царя ражда.
Дочул е, че една от вашите жени
е даровита акушерка.
Съпругата ми, Рахел,
ала нямам желание да се разделям с нея днес.
Ако царят предложи някаква награда...
за да бъде уважена молбата му? - Симеоне!
Това не е молба.
А заповед.
Не говори от мое име.
Никога.
Закле се никога да не ме лъжеш.
Ако поискам да се откажеш от твоя бог, за да почиташ моя,
ще го сториш ли?
Рахел, ако се опитваш да се защитиш...
Опитвам се да защитя обичаите ни!
Обичаите на нашите майки, на техните майки...
на мъдрите жени, всички...
са вярвали в нещо,
което представлява заплаха за твоя бог, колкото и аз.
Има неща, свещени за нас, Яков.
Които не можеш да разбереш, както и никой мъж.
Няма за цел да те нарани.
Е, не мога да се боря и с двете ви.
Предполагам, че нямам избор, освен да отпратя една от вас.
Да се надяваме, че няма да е за повече от ден.
Не искам да привикнеш към живота в двореца.
В двореца?
Царят има нужда от акушерка.
Питаха за теб.
Ще ми трябва помощница.
На чиито умения да разчитам.
Единствената, която става е твоят чирак.
А кой ще пази нея?
Аз, сестро.
Дина!
Цар Хамор ни измами,
а баща ни му се подчинява.
Казвам се Дина. Това е леля ми - Рахел.
Най-добрата акушерка, която може да намерите.
Обещавам ви, че няма да се отделяме от вас.
Благодаря.
Малко време остава.
Изпрати слугиня за ленени кърпи. Чисти, колкото може да донесе.
Акушерките са тук, царице.
Чудесно се справяш, Аби.
Рахел ще провери положението на бебето.
Дишай! Дишай!
Готова е. Нямаме ленни кърпи.
Дина, донеси тухлите.
Хайде.
Слугинята е тук.
И ти ще свършиш работа.
Тук. Трябват ни още ръце.
Това е царицата!
Дина!
Това е царицата!
Простете ми.
За мен е чест да се запозная с вас.
Ако застанете срещу мен,
ще повдигнем Аби за подмишниците,
докато Рахел улавя бебето.
Под... подмишниците й.
Хубаво. Добре.
Присъствала ли сте на раждане преди?
Самата аз съм раждала, но не съм присъствала на раждане,
не и така.
Е, това е чудо. Дръжте я.
Добре, дишай.
Знам, че можеш.
Напъвай!
Благодаря!
Това си ти!
Как...
Какво правиш тук?
Помагам на леля си. Акушерката.
Защо си тук?
Тук живея.
В двореца?
Името ми е Сихем. Аз съм син на цар Хамор.
Царица Ре-нефер е твоя майка?
Запознахте ли се?
О, не. Нелюбезна ли е била с теб?
О, не!
Но можеше.
Аз...
трябва да намеря кладенеца.
Ето натам.
Мога ли и аз да дойда?
Бях много впечатлена от твоята племенница.
Тя е силна млада жена.
Твърдоглава, биха я нарекли някои.
И все пак...
Рядкост е да го видиш в този град.
Повече от жените в Сихем са глупави.
Не като онези в Египет, откъдето идвам аз.
Имате ли дъщеря?
Само син, когото обичам с цялото си сърце.
Ала не е същото.
А сега, ако ме извините.
Умееш ли да плуваш?
Разбира се. А ти?
Там, където съм израснала,
единствената вода, която виждах идваше от кладенеца
или падаше от небето.
Никога не ухаеше така сладко.
Е, това е уханието на цветето лотос.
В Египет го смятат за свещено.
Защо?
Защото е вечно.
Символ на раждането и прераждането.
Нощем цветовете се затварят, свиват се във водата,
но всеки ден се отварят отново,
а цветовете се възраждат.
Майките ми биха харесали тази история.
Наистина ухаят на парфюм.
Казват, че е толкова омаен,
че замайва дори патиците и рибите.
А теб...
Какво ще те замае?
Да те гледам.
Рахел! Рахел, той е тук.
Кой?
Не мислех, че ще го видя отново,
но е истински, точно както каза.
Прилича на буря.
Името му е Сихем,
синът на царя и царицата.
Какво си сторила?
Нищо, което и ти не би сторила,
когато си се влюбила в баща ми.
Влюбила? Едва си го срещнала.
Е и? Ти веднага си разбрала.
Каза, че ще съм късметлийка, ако някога ми се случи.
Е, случи се.
Ще говорим по пътя навръщане.
Трябва веднага да тръгваме,
ако искаме да се приберем преди мръкнало.
Да вървим.
Боя се, че не можете да си тръгнете.
Поне Дина не може.
Царят поиска да остане още няколко дни,
за да помага на Аби след раждането.
Трябва да поискам разрешение от баща й.
Той е човек на честта. - Както и съпругът ми.
Не се бой. Добре ще се грижим за нея.
Стражите ми ще те изпратят обратно до твоя лагер.
Дина.
Чуй ме.
Помни коя си и откъде идваш.
Бъди смирена
и брани честта си.
На какъв език говореше?
На египетски. Бях изучен там.
Семейството на майка ми е от Тива.
Значи си прекосявал морето?
Така е.
Много ли е красиво?
Не колкото теб.
Ти не си такъв, какъвто си представях, че ще е един принц.
Защото те потискам?
Защото не го правиш.
А ако този принц иска да те целуне...
Ще му кажа,
че първо трябва да ми донесе дарове.
Например?
Например...
цветя.
И скъпоценности.
Пръстен.
Нещо друго?
Но защо дъщерята на овчар?
Дина е достойна колкото всяка принцеса.
Татко, когато я опознаеш,
ще разбереш.
Разбирам, че си млад и нетърпелив.
Вярно е, но...
в сърцето си знам, че така е редно.
Тя е тази, с която искам да споделя живота си.
Какво е?
Нося дар.
Красив е.
Как изглеждам?
Като бъдещата царица на Сихем.
Говорил си с баща си?
Даде ли съгласието си?
Наистина ли се случва?
Ако и баща ти се съгласи.
Не трябва ли първо да поискаме разрешението му?
Аз ще реша за кого да се омъжа, не той.
Това е моят живот.
Моето бъдеще.
Моят избор.
Целуни ме.
Добре дошли, ваше величество.
Името ми е Яков.
Това са хората ми.
Какви дела има да уреждаме?
Никакви, Яков.
Сега сме семейство.
Моят син се ожени за твоята дъщеря.
Не би посмяла!
Нося ти щедър откуп за булката.
Нека всички отпразнуваме техния съюз
и да благоденстваме.
Знаеше ли за това?
Не.
Защо не потърсихте съвета ми?
Недоволен ли си?
Едва ли би могъл да имаш нещо против?
Имам против начина, по който е станало.
Дори така да е, връщане назад няма. Те вече
живеят заедно като съпруг и съпруга.
Кой ги е оженил? Вие?
Те сами се ожениха,
такъв е обичаят ни.
Не и нашият.
Ела, Яков.
Сега сме братя.
Преглътни гордостта си.
Аз преглътнах моята.
Говорите за гордост, ами уважение?
Предлагам ти откуп за булка, достоен за принцеса на Египет.
Повече отколкото даде баща ми за моята съпруга.
Не, че Дина не е достойна,
ала не може да си я искаш обратно.
Вече не е девица.
Още повече,
синът ми е влюбен в нея.
Назови цена и ще я платя.
Честта на дъщеря ми не е за продан.
Трябва да помисля.
Ще разговарям със синовете си
и ще ви дам отговор след два дни.
Не сега. - Яков!
Яков!
Разбирам, че си разгневен,
но помисли за дъщеря си.
Сихем е принц, тя не би могла да сключи по-добър брак.
Направила го е без мое съгласие!
Което нямаше да се случи, ако не я беше оставила там.
Царят ми заповяда.
Аз съм твоят цар! Отговаряш пред мен!
Лия, почакай!
Не призна пред Яков,
но на мен кажи истината.
Знаеше ли за това?
Само, че са се срещнали.
Станало е толкова бързо.
Разбира се, че е станало!
Откакто се роди,
й пълниш главата с романтични представи за любовта.
И виж какво ни донесе!
Безчестие за нея, безчестие за това семейство.
Няма безчестие в това, че е открила любовта.
Дина вече е жена,
със свой ум и свои желания.
И твоята спонтанност!
И твоят здрав разум!
Тя откри това, което търсеше, Лия.
Безчестие ще я застигне само,
ако Яков я принуди да се върне у дома,
след като девствеността й е отнета, а бъдещето - съсипано.
Какво предлагаш да направим?
Каквото можем, за да й помогнем.
Майките ми и лелите ми скоро ще заживеят в червената палатка.
Откъде знаеш?
Луната е почти пълна.
И какво ще правят,
в тази палатка, където мъже не се допускат?
Ревнуваш ли?
Разбира се.
Ще запалят свещи и тамян.
Ще се смеят, ще клюкарстват...
Ще си разказват истории.
Какви истории?
За тях самите.
Една за друга.
Най-вече за хора, които са обичали някога и...
искат да си припомнят.
Така
хората никога не умират.
Като цветето лотос.
Майка ми каза веднъж:
"Да скърбиш е достойно за уважение.
Да помниш е свято."
И когато, някой ден сме стари и немощни,
какво ще си спомняш за нас?
Всичко.
Не беше толкова отдавна,
когато стоях до кладенец като този
и ти се появи изневиделица,
полузамаян.
Случилото се с Дина и Сихем
не е по-ненадейно, отколкото случилото се с нас.
Влюбих се в теб на кладенеца.
А взех ли те веднага? Не.
Отидох при баща ти и приех условията му
преди да се оженя за теб.
Повярвай ми...
чакането беше агония,
но го сторих,
защото изпитвах уважение към него и към теб.
И защото такъв е бил обичаят ти.
Но ако беше от друго племе,
със свои традиции, щях да почета и тях.
Както Дина е почела традициите на Сихем.
Забравил ли си какво е
да обичаш някого толкова много?
Как можем да сме сигурни, че не е била принудена?
Ами ако е била изнасилена?
Как смееш да говориш така за сестра си?
Дина ще отблъсне всеки, когото не иска...
Бил той овчар или принц!
Достатъчно!
Не мога да променя стореното.
Бракът е бил консумиран.
Потърсих съвета ви,
за да определим разумен откуп за булката.
Щом царят иска да изрази
уважението си към племето ни,
да ни изплати състояние, колкото собственото му!
Мислех, че си загрижен за честта на Дина,
а не да натрупаш печалба!
Каква чест?
Отнело я е онова необрязано куче,
когато ни я открадна!
Какво предлагате?
Сихем да ни почете
със собственото си краекожие като откуп за булката.
Защо не? Още по-добре...
поискайте краекожието на всички мъже в Сихем.
Тишина!
Авраам е грабнал ножа за онези от домакинството му,
които не почитали неговия завет.
Ако мъжете на Сихем се съгласят,
никой няма да рече, че Дина е била наранена.
Татко, не... не исках...
Не. Прав си.
Така традицията ни ще продължи.
И синовете на Дина ще бъдат обрязани.
Ще приемеш ли златото на царя?
Нямаме нужда от злато.
Имаме нужда обичаите и вярванията ни да пребъдат и да се развиват.
Идеята на Йосиф го гарантира.
Що за варварство?
Кой си ти, че да изискваш мъжеството на сина ми,
че и моето, на роднините ми и на поданиците ми?
Татко!
Яков, приемам условията ти.
Царят говори в страха си за мен,
за предаността на хората му, които ще страдат.
Щом такъв е обичаят в семейството на съпругата ми,
ще го уважим.
Прости ми, ако съм те обидил.
Трябваше първо да дойда при теб и да поискам одобрението ти.
Трябва да знаеш, че обичам дъщеря ти,
искам да съм с нея, независимо от цената.
Тя вече е моята половина.
Как ти изглежда?
Изглежда... че ще подготвяме сватбено тържество.
Благодаря.
Ще убедим някои от овчарите да ни помогнат.
Тях по-лесно ще убедим от братята ни.
Няма да ни трябват много.
Всеки мъж в града ще бъде небоеспособен.
Няма да има никой, който да ни отвърне.
Утре вечер, тогава.
Ще получим както отмъщението си, така и наградата си,
а татко вече няма да ни подценява.
Няма да ти го позволя.
Как смее баща ми да поиска да те обреже?
Е, той няма да го стори лично.
Щеше да е странно.
Как може да се шегуваш с това?
Може да умреш!
Ела тук.
Не.
Ще бъде само порязване на плътта.
Щях да страдам много повече, ако не можех да те имам.
Не е имал право да поиска подобно нещо.
Никоя съпруга не струва толкова.
Имаше всяко право.
Ти струваш толкова, че и повече.
Сихем?
Започнаха на зазоряване.
Първо съпрузите ни, после и останалите.
Скоро ще свърши.
Съжалявам.
В Египет обрязват момчетата,
когато се променя гласът им.
Баща ми, братята ми -
всички го преодоляха лесно,
и със съпрузите ни също ще е така.
Не разбирам
защо Сихем се съгласи на подобно нещо.
Трябва много да те обича.
Сихем, любими.
Заспал ли съм?
През по-голямата част от деня.
Зле ли ти е? Какво да сторя?
Разсей ме.
Разкажи ми една от твоите истории.
В нашето племе,
когато се женим
покриваме лицето си с було.
Колко хора, мислиш,
ще дойдат от двореца за сватбата на Дина?
Освен царят и царицата? Сражите, слугите...
Лия ще ни накара да готвим седмици преди това.
Всички имате синове.
Не знаете какво е да пуснеш дъщеря си.
Тя е и наша.
Всички заедно отгледахме диво момиче,
за да стане силна, красива жена.
Така е, нали?
Симеон.
Симеон, там ли си?
Леви!
Леви! Къде си?
Дина!
Обичам те, Сихем.
И аз те обичам.
Помогнете! Моля ви!
Моля ви!