Честит Свети Валентин, Оли.
Да, честито и на теб, Хенри.
Без коментар.
- Добро утро, Луиз. - Студено е. Искам да вляза.
Имам работа днес. Бихте ли му казали, че съм тук.
Ще ви приеме след минута. Няма нужда да стърчите срещу мен.
Хей, Рейчъл. Какво мога да напраяя за теб?
- Трябват ми тези. - Добре.
Луиз, защо не си вземеш едно кафе?
Аз ще стоя на касата.
Щом искаш.
- Рейчъл, това не е от докторът ти. - Точно така.
Е...
Трябва да го уведомя, че вече имаш рецепта за Валиум.
И защо трябва да го правиш?
Ами, знаеш, че не мога да удвоя дозата ти.
Идеята ми е да взема повече, за да
не се налага да идвам често.
Може би точно от това имаш нужда.
Добре е да излизаш, когато се чувстваш зле.
За бога, Хенри, "зле" се чувствам в дните, когато съм добре.
Нека те питам нещо.
Колко вата са ти крушките?
- Не знам.. - 60 вата?
- Да, вероятно.. - Не е достатъчно през зимата.
Ако къщата ти е тъмна, трудно ще излезеш от състоянието си.
Искаш да ми платиш сметката за ток?
Искам да отидеш при Хармън и да купиш 100-ватови крушки
и да ги използваш, докато дните станат по-дълги,
след което можеш да върнеш старите.
Ок?
Няма да ми дадеш лекарствата, нали?
Не, съжалявам, Рейчъл. Не мога.
Знаеш ли, ще пробвам друга аптека в друг град.
Е, може би шофирането ще ти помогне.
Хенри? Трябваш ни. Луиз откачи.
О, боже. Извини ме, Рейчъл.
Дойде да си вземе кафе. Изглеждаше си добре.
После излезе и просто се срина.
- Луиз? Луиз, чуваш ли ме? - Да я плясна ли, Хенри?
Не. Не диша, извикай бърза помощ!
Кой е това?
Луиз. Просто си ходеше...
Мъртва е, Хенри!
Напусна сградата.
Боже господи. Мили боже.
Оправи това..., бельото й.
Кристофър?
Имам много...тъжни новини.
- Какви? - Г-жа Гренджър почина днес.
Пратих я да си вземе кафе
и навръщане е получила сърдечен удар.
Тази сутрин беше жива, а сега не е.
Няма я, синко.
Коя е г-жа Грeнджър?
Крис, за бога, много добре знаеш коя е.
Работеше за мен от преди да се родиш.
О, я стига, Хенри. Едва изтрайваше тази стара пръчка.
Достатъчно! Нека сме почтителни.
- Не се прави на тъжен. - Моля?
- И без това трябваше да я разкараш. - Е, не беше приятна жена.
Въпреки всичко, тя бе човек.
И котенцата стават котки.
Горката Луиз. Да се надяваме, че почива в мир.
Сега можеш да вземеш някоя младичка, която да те мисли за Бог.
Няма ли да е супер?
Всъщност, ще е.
Как е училището, синко.
- Добре. - Има 3 по английски.
О'Кейси не оценява честно.
Винаги си правя домашните, никога не закъснявам и накрая 3?
- Е, наистина не звучи честно. - Не е, татко.
Синът ти не разбира какво е подтекст.
Че и на мен не ми е ясен.
Боже, Хенри.
Имам предвид, че Крис прави всичко по силите си...
Прочетох му домашното - небрежно и некадърно!
Мисля, че малко прекаляваш, Оли.
Не знаеш, защото не си там.
Джим О'Кейси познава по-добре синът ти от теб.
Е...
Разбира, когато тръгват на лошо.
Ако искаш синът ти да стане тъпак - давай.
Не мисля, че сме приключили.
Искаш ли да ти помогна с домашното, синко?
Не.
Бихте ли ме извинили?
Да, свободен си.
Хайде. Махай се!
Оли?
Не, не искам да говорим, Хенри.ю Приключих.
Добре.
- Изхвърлила си картичката ми. - Вече я прочетох.
Не искаш да си я запазиш?
Не се цупи. Знаеш, че не обичам да трупам боклуци.
Ето, сега всички ще я гледаме.
-
Дай една целувка.
- Днес ще си супер. - Добре ли изглеждам?
Изглеждаш чудесно.
- Добро утро, Дениз. - Добро утро, г-н Китридж.
Готова ли си за ден първи?
Разбира се. Това е съпругът ми.
- Здравей. Много ми е драго. - Хенри, хубаво име.
- Аз също съм Хенри. - Еха!
- Имам двама Хенровци в живата си. - Гледай ти!
Чудени дърва.
Да, палят се лесно, горят дълго.
- Трябва да си взема кубик. - Говори с Дениз. Тя се оправя с бумащината.
Тази Дениз. Какво не може да прави?
- Проклет да съм, ако знам. - О, моля ви, спрете.
Ела тук.
Добре, да се грижиш за момичето ми, Хенри.
Кажи ми, ако ти създава проблеми.
- Непременно, Хенри. - Чао!
Чао, скъпа. Ще се видим довечера.
- След теб. - Благодаря, г-н Китридж.
О, боже, викай ми Хенри.
Благодаря, Хенри.
Имам една идея, ако не възразяваш.
Никак.
Можеш да сложиш картичка, така че
докато хората чакат за лекарствата си,
"Виж ти, трябва да взема една картичка за внучката ми"
Или "оправяй се бързо, лельо Бети", сещате ли се?
Мисля, че това е вдъхновяващо, Дениз.
- Наистина ли? - Да.
- Толкова се радвам. - Джери?
Ще направиш ли рафтовете?
- Да, разбира се. - Опа.
Ето, готов си.
И наистина, хората обичат да си подаряват картички.
- Да, да. - Да.
Понякога, слагам малка бележка в една от обувките на Хенри.
- Така ли? - Да.
Той се обува, после се начумерва и казва:
"Какво, по дяволите, е това?"
И после като види бележката се усмихва.
Един път, се опитах да си сложа ръкавиците,
но той ги беше напълнил с бонбони.
Господи! Нямах идея какво става.
Продължавах да напирам с пръсти.
Искам да кажа нещо.
Не се страхувайте от гладът ви.
Ако се страхувате от гладът си,
ще сте поредния идиот, досущ като всички останали.
Дойл, скъпи, готов ли си?
Съжалявам, Луиз. Има още 20 минути.
Има запазен час при зъболекар.
Часът свършва след 20 минути.
Сериозно ли, Оли? Не ставай смешна.
Можеш да седнеш, докато свършим.
Не, благодаря. Дойл, скъпи, ще се върна.
Г-жо Кетридж.
Може ли за момент?
Ще разбера ако си говорите.
Кажи ми.
"Видях два пътя в жълтата гора"
"И можех да се жалвам аз горчиво, че няма как да мина и по двата"
"Пътувах сам и дълго гледах как единият..."
"край храстите..."
"...извива се."
- Ще го вдигнеш ли? - Не.
Ах, че си лайно.
Олив, Кевин Колсън наказан ли е при теб?
Да, какво има?
Майка му се обади, нямала да може да го вземе.
Мога да го закарам.
Ние ще се оправим, Джанет.
Добре, тогава. Ще й предам.
Тя ще и предаде.
- Благодаря, че ме докарахте. - Не, остани.
Ще дойда да видя майка ти.
Майко, хайде да се махаме.
- Искам да се прибирам. - Само за минута.
Не, няма да е минута. Оф, боже, защо просто не тръгна пеш.
Тръгвай. Ще ти се отрази добре.
Рейчъл? Олив Китридж е.
Виж голямата награда. Цяла кола е!
Плашиш момчето си.
Боже, не мога да изляза от това състояние.
Спри хапчетата, например. Те те закопават.
Не ги пия.
Пак ли ги събираш.
Искам просто да заспя.
Знаеш ли, че когато умреш се подмокряш.
Искаш синът ти да те види така ли?
Ще направя така, че да не ме намери.
Ще изляза...с лодката ми.
Това чудо в двора? Пробита е.
Нека потъне. Нека треските издерат ушите ми, докато потъвам.
- Ще го прецакаш за цял живот. - И без това съм камък на врата му, Олив.
- Не може да ме понася. - И моят не ме понася.
Това не е причина да им направим кефа като се самоубием.
Хайде, ставай.
Ставай. Трябва да приготвиш вечеря.
Измислила ли си нещо? Хайде.
Аз...
Не знам, може би пържоли.
И какво за гарнитура?
- Ще стъкмя малко грах. - Отлично.
Вземи си направи и кафе. Ще живнеш.
- Добре. - Трябва да тръгвам.
И аз имам да правя вечеря.
Благодаря, че се отби, Олив.
Между другото, синът ти е отличник по математика.
Трябва да го поздравиш.
- Ще се видим утре. - Чао.
Какво правиш? Спри! Така правят гамените.
Какво друго да правя, когато трябва да те чакам?
Трябваше да съм се прибрал отдавна.
Недей да бъдеш егоист. Крис, приятелят ти имаше нужда от помощ.
Не ми е никакъв приятел. Той е боклук.
Защо да ми е приятел?
Никога повече не говори така! Разбра ли ме?
- Засрами се! - Съжалявам.
И трябва! Ами, ако те беше чул?
Майко, ти ме цапна.
Боже, Крис, светът е виждал и по-лошо.
Защо си добра към лошите деца, а към мен не си?
Защото си ми син.
За твоя беда.
Дениз е умна. Има тон добри идеи.
Тя е мишле. Прилича на мишка.
Да, но симпатична.
Не може да си симпатичен, ако не можеш да се стегнеш.
Знаеш ли, съпругът й е един добър младеж.
Мисля, че трябва да ги поканим на вечеря.
- Не съм пленена от идеята. - И той се казва Хенри.
Това не значи, че трябва и на него да готвя.
Изправи се.
Приличаш на бандит в бар.
И така да е? Какво те бърка?
- Моля? - Добре, добре. Крис, изправи се.
- Нищо не съм направил. - Знам.
Нека просто си вечеряме нормално.
Тя ме принуди да кисна в колата с пушач цял час.
- Помириши ми ризата. - Какъв пушач?
О'Кейси. Пишу като комин.
Че и прозорците не отваря.
Закарахме Кевин Колсън у тях.
Рейчъл пак не излиза от къщата.
Трябва да внимаваш, какво й даваш, Хенри.
Повярвай ми, Олив, внимавам.
- Да й дава какво? - Няма значение, синко.
Можете да говорите пред мен. Знам, че тя е пълно куку.
- Напусни веднага. - Защо?
Нямаш право да зовеш хората "куку".
Ти го правиш постоянно.
Рейчъл Колсън има депресия. Знаеш ли какво е това?
- Не, не съвсем. - А трябва.
- Има го в родата ни. - Няма такова нещо.
Хенри, тъп ли си?
Какво мислиш не беше наред с баща ми?
- Това е различно. - Не, не е.
- Майка ми също. - Е, не беше точно това.
Имам предвид, промени в настроението да, но...
Тя беше клиничен случай, Хенри.
Какво е депресия?
Нещо лошо, нервите ти не издържат.
Това ли е причината да си толкова зла постоянно?
Точно това.
Майка ти не е депресирана.
Напротив, съм. Дори се радвам че съм. Върви с това да си умен.
- Добре, Олив. - Трябва да го обсъдим, Хенри.
Може да засегне и него.
Но ти не мислиш, че съм умен.
- Разбира се, че мисля. - Не, не мислиш.
Мислиш, че съм посредствен.
Доста непосредствен си, Кристофър.
Посредствен е някой като Дениз мишката.
За бога...
Няма нищо лошо в това. Посредствените хора са по-щастливи,
щастливи, щастливи, щастливи.
Пробвай се да бъдеш щастлива, Оли.
Не мога, твърде депресирана съм.
- Добро утро. - Добро утро.
Джим.
- Заповядайте. - Благодаря.
За нищо. Позволете да ви изпроводя.
Заповядайте.
Желая ви приятен ден, г-жа Меримен.
Благодаря, и на теб. Чао, чао.
- Довиждане, и бъдете внимателна. - Благодаря ви.
- Хенри, познай какво? - Какво?
Джери има чудни новини.
- Не са кой знае какво. - Напротив.
Джери е карал нощтни курсове по бизнес.
- Има отличен на теста. - Това е супер, Джери.
Ходих да се изповядам, помолих се и така минах изпита.
Аз смятам, че си го минал, защото си налягал учебниците.
Но аз вярвама в молитвата. Молиш ли се често, Джери?
Определено ще започна.
Трябва да тръгвам. Имам още доставки.
Разбира се, бягай.
Благодаря за помощта, Джери.
За нищо.
Чао.
Влияеш му много добре.
Просто искам да стане по-уверен в себе си.
Знаеш ли, че майка му го е наричала "тъпак".
- Не! - Не е ли ужасно.
Това не е справедливо.
Майка ми ми викаше "моето клечаво моливче".
И донякъде си бях.
Хранех се като птичка.
Мисля, че си в перфектна форма.
Благодаря ти.
Хенри няма грам мазнини.
Всичко е мускули. Бил е футболна звезда.
- Наистина? - Да.
Мажоретките имаха поздрав специално за него.
Давай, тибудуу!
Дааа-вай!
Всеки път.
- Невероятно. - Да.
Господи.
- Трябва да е бил голяма работа. - Да, беше. Тайна е, защо избра мен...
Не! Не, нищо подобно.
Спри.
Той е късметлия, че те има.
- Знаеш ли какво направих снощи? - Какво?
Аз и Хенри отидохме до фермата на техните и копахме картофи.
- Така ли? - Да.
Хенри остави фаровете включени за да вижда,
и се лутахме навън с вилите,
да намерим нещо. Беше като Великден.
- Звучи прекрасно. - После ми стана студено,
Хенри ме върна в колата за да се стопля.
И всеки път, когато намереше картоф, ми го показваше.
А аз седях и си мислех,
"много е красиво да е истина"
"Не го заслужавам."
Разбира се, че го заслужаваш.
Е, винаги ми е било казвано да не се надявам на много.
Който ти го е казал е бил в голяма заблуда.
Не, на теб...предстоят ти много щастливи години.
Наслаждавай им се, Дениз. Благодаря ти.
Да.
Ще го направя.
Знаеш ли, мисля че е време ти и Хенри
да дойдете на вечеря. - С удоволствие.
- Но не искаме да досаждаме. - В никакъв случай.
Олив ще е във възторг.
Ето ви и вас. Радвам се, че склонихте.
- Здравей, Хенри. - Хенри, здравей.
Хенри ти донесе малко от неговите дърва.
- Заповядай. - Супер.
Мислехме си за цветя, но преценихме, че това ще е по-добре.
- Да. - Дървата на Хенри горят много добре.
Ще правят най-горещия огън, който сте виждали.
Да.
Горещото не се вижда, а се чувства, скъпа.
Боже, предполагам, че сте права.
Да, всички те разбрахме.
О, вие двамата. Хайде.
Благодаря.
Имате си отличен парцел.
Всъщност са два.
Планираме да построим къща на другия,
ако Крис реши да остане. Ще си вземем вила край брега.
Ах, не е ли мило това.
Крис, обичаш ли да плаваш?
Крис, отговори, моля.
Не, не съвсем.
- Бихте ли ме извинили? - Върви.
Изчисти си чинията, ако обичаш.
Крис.
Хенри, остави.
За бога!
Е, Хенри, имаш ли планове за уикенда?
Аз и приятелят ми Тони ще ходим на лов.
Сега не е сезон, нали?
Да, но Тони има специално разрешение.
Намери един фермер, който му подписал уверение, че елените му ядат посевите.
Не е честно спрямо горкият, малък елен.
Елените са животни. Те са градино-убийци.
Ловуваш ли, Хенри?
Еми, баща ми ме водеше с него.
- Бях добър следотърсач. - Така ли?
- Да. - Проследяването е най-трудната част.
Трябва да...трябва да се научиш да мислиш като елен.
Да, тяхната главна цел,
разбира се, е да намерят женска за разплод.
Научих се да разбирам по миризмата на изпражненията им
дали еленът е разгонен.
- Не си ми го споделял. - Така е, истина е.
Скъпа, можеш ли го това? Да надушиш разгонен елен?
Не. Не, аз обикновено ги следя с поглед.
Е, моят Хенри има очи на ястреб.
А пък моят има ноз като на вълк.
Да.
Хенри, защо не дойдеш на лов с нас.
Тони е приятен събеседник. Сигурен съм, че ще се зарадва.
Не съм стрелял от години.
Това не е проблем, Тони също е така.
Ходи на лов само за да се махне от жена си.
Да, тя си е мърморана.
Мърмори, защото той се държи като младеж.
Никога не съм ти мърморела, зашото си мъж.
Не винаги..
Обичам да избухвам от време на време.
Така е, но когато го правиш си много сладък.
Обича да танцува по бельо.
Хей! Всеки мъж има нужда от разпускане.
Хенри, ти как разпускаш?
Сглобявам влакчета.
Наистина ли?
Да. Изчезва за седмици и се връща мръсен като прасе.
Трябва да го съблека и да го търкам.
Боже.
Бъзика се с теб, Дениз.
Да ви помогна ли, г-жо Кетридж?
Разбира се.
Благодаря.
Боже.
И казвам на Марлийн "ако мислиш, че не правя достатъчно,
направи ми списък, зашото
нямам шибана идея какво искаш от мен."
И така започва да циври, и казва, че е бременна.
А аз: "Сигурна ли си?"
А тя: "Може и да съм", а тя, естествено, не е.
Прави го за да ме пробва.
Тони, ще млъкнеш ли? Ще пропъдиш всички елени.
Да, добре.
Ето.
Намери ли нещо, Хенри?
Да, прясно изпражнение.
Бих казал, че е заешко.
Да.
Добре, вие двамата заемете позиция тук.
- Ше отида да проверя тази следа. - Добре.
- Господи! - Боже господи!
- Хайде! - Не!
Гадост! Гадост! Гадост!
Хенри, добре ли си?
Усетих нещо тук.
Нека да погледна. Нека да видя.
Боже господи!
Извикай помощ!
Боже, извикай помощ! Тръгвай!
Не, не, не! Шш, шш. Спокойно.
Просто се успокой. Добре. Така, спокойно.
Не мърдай
Дръж очите си отворени. Погледни ме.
Гледай ме. Дръж ги отворени.
Кажи на Дениз...
- Да? - Маслото на камиона трябва да се смени.
Добре, шшш...остани при мен.
Хайде, стой при мен.
Хенри.
Остани...Хенри? Остани тук, приятел.
Хенри?
Боже.
Боже господи.
Боже мили.
Ето, скъпа.
Последните му думи са толкова обикновени.
Защо ще говори за камиона си, ако е знаел, че умира?
Беше в шок, Дениз. Не разбираше какво става.
Все пак, не бе ли редно да ми каже, че ме обича?
Ако търсиш доказателство, че си била обичана, тогава..
си получила едно голямо, дебело разочарование.
Е, боже.
Г-жо Китридж, мисля, че сте права.
Убих единственият ви син.
Ударете ме!
Нямам какво друго да предложа. Напревете каквото трябва.
- Някой да го махне от мен, моля ви. - Разкарай се!
Око за око! Удари ме!
- Разкарайте го! - Хайде! Удари ме!
Трябва да бъда наказан!
Млъквай, синко.
Хенри, закарай я някъде.
Хайде, Дениз. Дениз, хайде.
Шш, добре. Всичко е наред.
Всичко е наред.
Нищо не плаши богоязливите хора повече,
когато добър самарянин е запратен в отвъдното.
Тя е напълно безпомощна.
Хората никога не са толкова безпомощни, за колкото се представят.
Тя дори не може да кара кола.
Как може да си израсъл в Мейн и да не можеш да караш кола?
Не знам.
Някой трябва да я научи.
Няма да си ти.
Боже, ето пак.
Какво? Какво?
Гледай да не изпили скоростите.
Не, не. Ето.
- Не, не. Чакай, добре. - Съжалявам.
Не, не.
- Съжалявам. - Няма проблеми.
Добре си, Спокойно...о, не.
По-леко със спирачката.
Да, добре. На пътя, дръж пътя...добре.
- Оо! - Съжалявам.
Няма нищо. Справяш се чудесно.
Справяш се чудесно.
Стоп!
- Оопа! - Отлично.
- Така ли? - Сложи я на паркинг.
Добре. Ето.
- Съжалявам. - Защо?
Толкова съм зле в това.
Справяш се чудесно. Нужна е практика.
Надявам се да не съм ти счупила колата.
Не. Не се притеснявай.
Знаеш ли, трябва да се упражняваш няколко дни.
- Предполагам, че трябва. - Да.
- Взе ли ключовете? - Още са вътре.
Ще я оставя да поработи за минута.
Искаш ли малко от тези?
Не, не. Задръж ги, Дениз.
Знаеш ли, винаги можеш да се върнеш на работа.
Само кажи. Нужна си там.
Толкова съм изморена.
Защото не ядеш.
Станала си кожа и кости.
Не обичам да ям сама.
Е, тогава мини за вечеря.
Да.
Не искам да притеснявам г-жа Китридж.
Не се излагай.
Нали сме за това.
Чудя се дали Хенри щеше да се измори от мен.
Не, никога.
Той те обичаше толкова много.
Стваше нетърпелив, когато си миех зъбите.
Е, всички двойки си писват в определен момент.
Но нищо в Хенри не ме дразнеше.
Беше перфектен.
Ето.
Шш, шшш..
Не, не..скъпа.
Шш, шшш.
Да..
Това ще свърши работа.
Да.
Е...вечеря, нали?
Да.
Благодаря ви, г-н Кетридж.
Това изглежда вкусно.
Нямам идея дали е така, но ще те нахрани.
Благодаря, мамо.
Как беше училището, сине.
Добре.
Само "добре"?
Това казах.
Е, аз имам да кажа нещо.
Дениз, това ще ти хареса.
МАрлийн дойде да си вземе лекарствата.
Как е тя? Обривът го няма.
- Толкова се радвам. - Да, да.
Така, и докато чакаше, отишла да разгледа картичките ти,
след което чух възглас.
Шашнах се, "Боже, Марлийн, добре ли си?"
А тя вика "Утре е рожденият ден на Ед,"
а аз съвсем забравих!"
Тя купи ли му картичка?
Купи му цели три!
Не!
Аз си нямам на кого да пратя картичка.
Освен на леля ми Джийн.
Но тя е сляпа.
Добре. Хайде хапвай, Дениз.
Не съм много гладна.
Е, трябва да го опиташ.
Знам.
Хапка по хапка.
Ето.
Хайде.
Отвори.
Хайде.
Готова ли си за следващата?
- Да, моля. - Добре.
А картофче? Ето.
Ето, много добре.
Хей.
Морковче. Давай.
Добре.
Много ми харесва печеното, г-жо Китридж.
Радвам се.
Почисти си чинията след като свършиш.
Добре.
Справяш се чудесно, Дениз. Наистина.
Още едно зрънце.
Хайде.
Топличко е за огън, не мислиш ли?
Да. ОТ дървата на Хенри са, та затова..
Голям разбирач е бил.
Да, бил е.
Ще преспи тук ли?
Така като гледам, да.
Дай и възглавница за да не олигави дивана.
Ето.
Ето, Дениз.
Сложи главата си тук.
Хенри, какво правиш?
Ами, Дениз се връща на работа,
след три седмици почивка,
та реших да направя нещо за да я развеселя.
Недей да режеш като касапин.
Какво ти става, по дяволите?
Защо просто не ме оставиш да извърша нещо добро,
без да ме накараш да се почувствам като мухльо?
Отдавна ги чакам да цъфнат, Хенри.
Беше дълга зима.
Беше дълга зима за всички ни, Олив.
- Ето. - Не, вземи си ги. И без това вече си ги отрязал.
- Злото е сторено. - Не ги искам.
Както искаш.
Добро утро, Хенри.
Добро утро, Дениз.
Добре дошла.
Боже.
Боже!
- Това за мен ли е? - Да.
Погледни го. Виж му малката муцунка.
Хенри!
Как знаеш точно кога да направиш нещо хубаво за мен?
Лесно е, Дениз.
Джери, виж!
Виж! Не е ли сладур?
Виж му лапичките.
- Страшно сладък. - Пипни.
Пипни.
Сърчицето му бие толкова бързо.
Ще го кръстя Уискърс.
Харесва ли ти?
Мисля, че му харесва. Нали?
Мисля, че е перфектно.
Това е новият ти дом. Харесва ли ти?
- Харесва ли ти тук? - Ще му хареса.
Надявам се.
Хей.
Здрасти, Тони. Какво правиш тук?
Тони ще ме учи да карам камионът на Хенри.
Да.
Познавам камионите.
Да, израснах във ферма. И аз ги познавам.
Виж какво ми подари Хенри. Не е ли прекрасен?
- Името му е Уискърс. - Така ли?
Кажи "здравей"! Искаш ли да го подържиш. Ще те развесели.
Искаш ли да му сложа тоалетна?
Не, благодаря, Хенри. Сама ще се оправя.
Виж, той мърка.
Чуваш ли? Харесва те.
Дениз, може ли за момент?
Разбира се. Само..
Да.
Идвам след малко.
Виждаш ли?
- Тук добре ли е? - Да, добре е.
Добре. Слушай...
Не мисля, че трябва да се возиш с Тони.
Не мисля, че е стабилен, разбираш ли?
Не, добре си е.
А и така се чувства по-добре, правейки неща за мен.
Мило е от твоя страна, но бъди умна.
Можеш да си мила към всеки, но...
дотолкова, че да не си навлечеш неприятности, разбираш ли?
Боже, наясно съм.
Не съм дете, за бога!
Е, добре.
Да се надявме, че ще минеш изпита.
Е, ще се видим утре.
Добре.
Да.
Какво те яде?
Нищо, абсолютно нищо.
Нещо ново?
Ами..
Взех котенце на Дениз.
Взел си котка на мишката?
Не я наричай така!
Какво ти става?!
Мама го каза.
Грозно е. Разбра ли ме?
Отсега нататък не искам никой, никога
да не нарича Дениз мишка. Разбрахме ли се?
Да, сър, г-н Президент!
Как е училището, синко?
Пак ми стана лошо в колата на О'Кейси.
Защо?
Кара като луд по завоите!
Не ми харесва това.
Говорих с него. Повече няма да се повтори.
Знаеш, че кара като луд. Защо му позволяваш да го вози?
Прости ми, че съм толкова безотговорна майка.
Може би, мишлето като вземе книжка ще ни кара всички...
- Достатъчно! Олив, край! - Стига си викал.
Мислиш, че това те прави мъж? Колко жалко.
Знаеш ли кое е жалко? Поведението ти.
Не смей да ме мъмриш.
Къде отиваш?
Отивам да изкося тревата.
Боже, мамо.
Проблем ли има?
Добро утро, Джим.
Хенри.
Как са Айрийн и децата?
Все така шумни и весели.
Айрийн се отби онзи ден.
Дадох и нещо за кашлицата на Шон.
- Шон, малкият? - Да.
Виж, аа...
Ъъ...
Мисля, че би било по-добре...
ако аз закарам Олив и Крис до училището.
Така ли?
Да, мисля, че си прав.
Един момент.
- Тони е тук. - По-добре тръгвай.
Г-н Мот ще мине за диуретиците си,
та напомни му да яде повече банани.
Ще му напомня.
Здравейте, г-н Кей. Здравей, Дениз.
Имам новини.
- Приеха ме в университета в Масачузетс. - Страхотно.
Браво, Джери.
- Икономика. - Отлично.
Извини ме, Джери.
- Просто исках да споделя. - Да, чудесни новини, Джери.
Ще се видим по-късно.
Хенри, помолих Тони да ме закара на изпита,
защото не исках да те занимавам.
Не ме занимаваш. Мисля, че си го разбрала вече.
На Тони наистина му е трудно.
Искам да му помогна.
Е, той определено не е помогнал на съпруга ти, нали?
Това, което каза беше ужасно.
- Не искам да се караме. - Съжалявам, нито пък аз.
Беше ужасно да не ти говоря.
Ела тук, горката ми тя.
Съжалявам. Съжалявам.
Наистина исках ти да ме закараш, Хенри.
- Знам, знам. - Наистина!
Знам, че е така.
- Дениз. - Да?
Ще вземаш изпита за нула време.
Да, защото ти вярвам, Дениз. Наистина.
Благодаря ти, Хенри.
Благодаря ти.
Благодаря ти! Благодаря ти!
- Хайде тръгвай. - Добре.
Разбий ги!
Хенри! Хенри!
Взех го! Знаех си!
Аз...това е прекрасно, Дениз.
Здравей!
С Уискърс ще отидем до Фрости фрийз
за по един сладолед. - Забавлявай се.
- Заслужаваш го. - Благодаря.
- Карай внимателно. - Добре!
- Кажи "чао, чао". Чао! - Чао, Уискърс.
Чао, чао! Чао, Дениз!
Чао!
- Млаадата госпожица взе ли си изпита? - Да, взе го!
Предполагам, че очакваш да й направя торта.
Нищо не очаквам.
Ако се мислиш за търговец, вземи се обеси.
Ало, домът на Китридж.
Хенри! Боже!
Дениз? Дениз, ти ли си?
- Боже! - Де..дениз?
Ти ли си? Ало?
Уискърс беше навън...
Паркирвах камиона...не го видях!
Боже!
Стой където си. Веднага идвам.
Шшш, шшш. Добре. Шшш.
Шшш, шшш, веднага идвам. Ей сега.
Какво става?
Дениз е прегазила котката си.
Боже.
Давай, Хенри, тръгвай. Отиди и успокой гаджето си.
Стига. Няма нужда.
Тя е млада вдовица, прегазила котката си. Нямаш ли сърце?
Нямаше да прегазва ничия проклета котка,
ако не й беше подарил такава.
Ето.
Това ще те приспи.
Говорих си постоянно с теб наум.
Съжалявам.
- За какво? - Задето не ти говорих.
Не, не, не..
В какво ще се превърна, Хенри?
Ще се грижа за теб, Дениз.
- Не знам дали си има някой. - Нямаше ли бивш съпруг?
- Не я искам. - Е...
Понякога тези неща просто се случват.
- Това е магия. - Недей да пееш.
Честит рожден ден, Оли.
Благодаря ви.
- Ето. - Може ли това?
Това е твоят ден, Оли.
Честит рожден ден, Оли.
Някой има кофти вечер.
Определено.
- Купър, какво става? - Съжалявам, Хенри, трябва да продължите.
-
- Едно, две, три.
Хей, г-н Кей.
Здрасти, Джери.
- Познайте. - Какво?
Получих пълна стипендия.
Ти...това е прекрасно, Джери.
Защото наистина ме искат. Ще ходя по разни места.
Е, браво на теб.
Ще се видим после.
Джери, чакай.
Виж, ъъ..
Притеснявам се за Дениз.
Няма никакви приятели, а трябва да излиза по-често.
Нали разбираш?
Искам да я изведеш на кино.
- И вечеря. - Разбира се, ще го направя.
Ето. Добре.
- Сега ли да я поканя? - Да, сега е добър момент.
Добре, хайде.
Взел съм саксии.
Да почна ли да садя?
Би било добре.
- Оли. - Какво?
Няма да ме зарежеш, нали?
За бога, Хенри, повдига ми се от теб.