Досега във "Възкресение" ...
- Тръгваш ли си? - Подадох оставка тази сутрин.
Знаеш ли, може би трябва да основеш своя собствена църква.
Нещо по-малко.
Продължавайте да следите завърналите се в Аркадия.
И да ми ги докладваш.
Карл.
Ей, ей. Аз съм.
Не съм спал много напоследък.
Бизнесът, от който се отказа,
тази фабрика,
беше част и от твоето семейство,
а ти я остави да умре.
Имаш ли представа какво сме жертвали за това?
Майка ти те обича, Джейкъб.
Както и баща ти.
Но те не те разбират както аз.
Защото те не са като нас.
- Каквото и да е казала тази жена за мен - "Тази жена"?
Тя ми е майка, а Джейкъб е твой племенник, нали?
Не, не са! Да, са!
Не мога да правя това повече.
Свърши се, Фред.
Подобно на водата, която тече в една река,
изворът на човешкия дух е безкраен.
Създава нови тела,
не по-малко благословени и изискани от старите.
Много от вас дойдоха при мен за помощ
с неразбиране и почитание към това чудо.
Йоан е покръстил Исус във вода,
и ако е било достатъчно добро за Исус...
Да се прероди и да се откаже от предишния човек.
Ние скърбим за старото, но се радваме на новото.
С водата, която преминава през Аркадия,
моля Господ да те възпита и защитава,
и те кръщавам с неговата благословия.
Честито, Барбара.
Моля Господ да те възпита и защитава
и те кръщавам с неговата благословия.
Синхронизация и корекции - chamallow - - www.addic7ed.com
От това ме побиват тръпки.
Бях на риболов по тези места само преди няколко дни.
Изглеждаш зле.
Имах малко проблеми със съня.
Кой откри костите?
Пасторът.
Отивам да говоря с него сега.
Искам да намериш патолога
и да разбереш от какво се нуждае, става ли?
Добре.
Здравейте, пасторе.
Каква работа сте имали тук днес?
Имах кръщения.
В реката?
Това е старата школа, нали?
Нямате ли съд със светена вода в църквата?
Всъщност, подадох оставка в църквата.
Създадох собствено място за работа.
Напуснали сте платената си работа?
Не чакате ли бебе?
Хората, които кръщавах днес не се вписваха точно в
традиционните неща.
Не всеки в Аркадия
вярва, че трябва да живеем рамо до рамо.
Шефе?
Обувките ви са мокри.
Какво каза патолога?
Тя мисли, че може би си имаме работа с до половин дузина тела.
Тя каза, че няма да разбере повече, докато не ги сглоби.
Колко време ще отнеме?
Според нея, може би дни.
Прекалено дълго е.
Виж, обади се на Маги.
Виж дали може да дойде тук и да ни помогне.
Не е ли по-добре вие да и се обадите, шефе?
Просто накарай патолога да и се обади.
Да, сър.
Не забравяй да дишаш между хапките.
Умирам от глад.
Нямаше нищо тази сутрин в къщата.
О, да/ Съжалявам. Моя грешка.
Ще напазарувам по-късно.
Мм.
Още ли мислиш за Артър?
Просто се опитвам да разбера какво означава всичко това.
Той и Кейлъб просто...изчезнаха.
Защо?
Защо не се върнаха?
Ами...
Знаеш, изглежда, че когато изчезнеш, това е,
но ако умреш и остане тялото ти...
Както Рейчъл.
...се връщаш.
Съжалявам.
Хей, нека платя сметката. Най-малко поне това ти дължа.
- Да. Благодаря. - Добре.
Д-р Лангстън.
Как е у Маги?
Много добре.
О. Супер.
Забеляза ли това с ножа, вече?
Всеки път, когато използвам нож и го сложа в мивката,
тя го измива незабавно.
Но тя не прави това със лъжиците или вилиците или с нещо друго...
само с ножовете.
Странно е.
Не го ли прави и с теб?
Не съм забелязал.
Ха.
Може би се опитва да те впечатли.
Беше патологът.
Открили са човешки останки в реката...
кости, множество тела.
Скорошни?
Това е всичко, което знам.
Патологът е претоварен и иска помощта ми при свързването на костите,
така че отивам там веднага.
Ти в апартамента ли се връщаш?
Съжалявам, че още не съм ти извадила връзка с ключове.
Няма проблем. Има нещо, за което трябва да се погрижа.
Да ти се обадя по-късно?
Да.
Благодаря за закуската.
Каква е тази игра?
"Зомби нинджа атак."
Виж дали могат да атакуват по-тихо.
Аа!
Те са нинджи, нали?
Познай какво ще правим днес...ще събираме ябълки.
Вече е време.
Да, аз...предполагам, че е нещо, което можем да направим.
Не искам.
Търсиш ли нещо?
Мм. Просто подреждам.
Не знам как намираш нещо в тази кухня.
Е, Джейкъб,
няма да седиш цял ден в къщи, играейки на видео игри.
Защо не?
Хей, Внимавай с тона.
Това, което не разбирам е защо това момче не е на училище.
Не може да влезе в колеж, събирайки ябълки.
Не му позволяваме да излиза навън.
Е, всички други деца на неговата възраст учат, създават приятелства,
и ами, той само седи тук с куп стари хора.
Не.
Не е време.
Готов съм да ходя на училище.
Наистина! Искам да ходя.
Може ли да ходя, татко?
Имаш ли нужда от помощ?
Да. Всъщност, да.
Би ли завъртялл онзи ключ ей там?
Да.
Честно казано, надявах се на чудо там.
Отбих се у вас.
Джанин каза, че вероятно ще те открия тук.
Ама ти наистина си наел това място.
Да.
Но, ами, наемът е малък.
И, ами, надявам се, че графитите отвън
ще ми дадат малко предимство.
Чу ли за реката тази сутрин?
Маги каза, че са открили останки.
На моето първо кръщене.
Не е добра поличба.
Аз, ами, казах на шерифа всичко, за което се сетих.
Добре.
Е, просто проверявах.
Има ли нещо друго?
Изминал си целият този път.
Може ли да си остане между нас, пасторе?
Да.
И, ами, забрави за това с "пасторе".
Аз съм приятел.
Аз умрях.
Здравей, хлапе.
Здравей.
- Карл каза, че имаш напредък? - Мм-хмм.
Две от тези са бедрени...бедрени кости.
Досега, възстановихме осем от тях.
Има поне шест тела, всичките на мъже. Видя ли цвета?
Според патологът, костите пожълтяват след време,
а червеното е от мисурска глина.
- Така погребани. - Очевидно.
Но ако тези кости са прекарали много време във водата,
щеше да има водорасло по тях, а няма.
Били са преместени.
Тези кости наскоро са били изровени и изхвърлени във водата.
Къде са били преди това?
Не знаем.
Все още работим над това да установим самоличността на някой от тях.
Добре. Чудесно.
Благодаря за помощта.
Майка ти беше тук по-рано...
да се покръсти.
Отново.
Предполагам ,че си е мислела, че първото не се зачита.
Патологът има нужда от мен.
Няма никакъв смисъл.
Може би съм роден в Аркадия.
Винаги съм знаел, че съм осиновен
бях такова дете....
от тези, които си измисляха истории, за да покрият празните места.
Глупави неща...
че баща ми е бил бейзболен играч, а майка ми известна танцьорка.
Че са загинали в самолетна катастрофа.
Всичко, за да замаскирам фактът, че те просто не са ме искали.
Това....не се случва с повечето...
Не.
Но това си си казвал.
Така си живял живота си...
с тази вяра.
Но не заради това си тук.
Сънувах нещо миналата нощ.
Гледах тяло.
Знаех, че той е мъртъв.
И като продължих да се взирам...
той изведнъж се раздвижи.
Бях аз.
Какво означава това?
Че има двама като мен...
единият мъртъв, другият жив ли?
В буквален смисъл...
Да.
Имам труп.
Върнах се. Трябва да има тяло.
Виж, ами...
Няма да започна да ти разправям, че знам какво е чувството,
но...
Когато Рейчъл се върна,
когато поиска да види...тялото си...
беше ужасена.
Но тя знаеше, че е важно.
Знаеше, че трябва да го види...
...за да може да скърби.
Как скърбиш за себе си?
Ами, хората го правят постоянно...
скърбят за детето, което са били,
скърбят...за животът, който са имали.
Има скръб дори в кръщението.
Старото аз трябва да умре,
за да може новото аз да се прероди.
За да израснеш, трябва да оставиш миналото да почива.
Дори не знам какво е старото ми аз.
Може би трябва да разбереш.
След сигнала, моля запишете вашето съобщение.
Белами е.
Имам още един завърнал се.
Събудил се е в гората, разхожда се из града.
Няма семейство, няма кой да се погрижи за него,
така че предполагам, че това означава, че той е ваша отговорност.
Уведомете ме къде искате да го доведа.
Това беше бързо.
- Какво? - Съжалявам.
Помислих, че си някой друг. Какво става?
Здравей, Марти, няма да повярваш.
Мисля, че те са на завърнали се.
Кои?
Костите...от реката.
Добре, просто ме изслушай.
Има поне шест тела.
Три от тях имат фрактура на бедрената кост.
Не подобни фрактури...
а идентични.
А другите три
имат една и съща луксация на коляното.
Така че, не търсим шест различни човека.
Това са два комплекта от три идентични скелета.
Три?
Да, сигурно са умрели и са се върнали, както Рейчъл.
Всеки път са оставяли тяло.
Сигурна ли си за това?
Това е единственото обяснение, за което се сещам.
Но тези кости, са стари...наистина стари.
От стоматологичната работа, патологът смята,
че може би са от 1930-та.
От '30-те?
Така че ,ако съм права, Джейкъб не е първият.
Случвало се е и преди.
Това променя всичко, Марти.
Къде си сега?
Още съм на реката.
Имаш ли място в клиниката, където може да занесеш останките?
Да, предполагам. Защо?
Не позволявай на патолога да ги вземе.
Кажи и, че са под моя юрисдикция.
Ще дойда колкото се може по-бързо.
Марти, какво става? Всичко наред ли е?
Кажи на патолога да изчака с докалда
докато не се чуе с мен.
Става ли?
Карл?
Здравей, брат.
Извинявай. Събудих ли те?
Не. Просто си седя тук със затворени очи.
Точно така. Ужасно много съжалявам.
Какво?
А?
"Ужасно съжалявам."
Кой говори така? Какво, да не би да си британец?
Ами...Е, не се опитвах да прозвуча като британец.
Искаш ли чай?
И препечена питка със сладко?
Да, това звучи много забавно.
Да, ами, виж, аз...газих в реката цяла сутрин.
Просто трябва да се преобуя. Ти си затвори очите за малко.
"Трябва да се преобуя!"
Звучиш като някоя глупава стара жена.
Хей, човече, слушай.
Мислех си, че можем да празнуваме тази вечер,
да си направим барбекю.
Само трябва да вземеш няколко пържоли и още една каса.
Ами...Да, добре, ами...
В чекмеджето в кухнята, там са ключовете за пикапа.
Какво?
- Ами, просто си помислиш, че можеш... - И да ме отведе някакъв маниак?
Какво, искаш да пострадам ли, Карл? Това ли искаш?
- Не, не, не, не това... - Искаш брат ти да бъде застрелян?
Не! Разбира се, че не. Ти си...Ти си ми брат.
Независимо колко много ям, не изглежда да съм наддал на тегло.
Мисля, че е загуба на време.
Хей, знаеш, това нещо с всичката храна, брат...
ами...излиза скъпо.
ХА.
Какво?
Просто забелязах нещо.
Да, ето го.
Какво? Какво? Какво е?
Помниш ли
как децата в училище се заяждаха с теб?
Помниш ли как те наричаха?
Да.
И аз ги биех, за да те защитя, нали?
Защитавах те.
Ами...
Съжалявам.
Знам, че бяха зли.
Но сега, като възрастен...
е ясно...
брадичката ти...
всъщност прилича на задник.
Еха. Какво е това?
Все още се хващаш!
Сега, слушай.
Искам да се увериш, че тези пържоли са замразени, става ли?
Знаеш, че не харесвам когато са седели
в тази част на хладилника цял ден, и са се замърсили.
Бляк.
И право тук.
Ами...
Има склад в мазето.
Можеш ли да идеш долу и да започнеш? Ще дойда след малко.
Благодаря. Благодаря ти.
Всичко наред ли е? Добре ли си?
О, добре съм, скъпа.
Ти каза да се отбия,
така че, ето ме тук.
О, да. Да.
Знаеш ли, сега наистина не е най-подходящият мо...
Всъщност...
Това няма да отнеме много време. Хайде.
Сигурна ли си? Мога да се върна.
Не. Не, не, не. Не. Всичко е наред.
Разбира се. Моля.
Добре, всичко изглежда наред.
Освен ако нямаш някакви други здравни проблеми,
бих казала, че си в добра форма.
Видя ли баща си тази сутрин?
Да.
Говори ли с него?
Само за работа.
Виж, аз наистина не искам да се занимавам с това в момента.
Той страда.
И знам, че и ти го виждаш.
Баща ти...
...той държи чувствата си затворени.
Винаги го прави.
Обича да се преструва, че... нищо не може да го нарани,
че нищо не може да премине през тази дебела кожа.
Но аз го познавам по-добре от всеки.
Той чувства много по-дълбоко, отколкото ние...
страх, болка, загуба.
Но преди всичко...
Любов.
Мога да ти кажа нещо друго за баща ти.
Прав е да не ни вярва...
на мен, на майка ти...
дори на Джейкъб.
Ние не трябва да сме тук.
Какво...какво казваш?
Не сме направили нищо, с което да заслужим втори шанс.
Не сме светци.
А той е единственият,
който има куражът да се изправи и да го каже.
Г-н и г-жо Лангстън.
Добре дошли.
Благодаря, че отделихте време за нас.
А това е Джейкъб, разбира се.
Поздрави директор Хейс, Джейкъб.
Здравейте.
Обзалагам се, че дори не ме помните.
Бях във втори клас когато Джейкъб е бил тук преди.
Хей, имаме изцяло нова стена за катерене, Джейкъб,
никой още не успял да се изкачи до върха.
Защо не се пробваш докато поговоря с родителите ти?
Там където беше люлката е.
Помниш ли къде беше?
Да.
Върви, приятел.
Моля, заповядайте.
Хенри и аз се притесняваме за това как другите деца ще реагират,
спрямо него.
Ами, няма да се преструвам, че ще му бъде лесно.
Много хора все още не вярват, че това е възможно.
Но аз да... защото познавах Джейкъб, и това момче е той.
Всички знаем как хората реагират
когато става въпрос за някой различен.
Искам да знам, че можете да гарантирате неговата безопасност.
Е, безопасността на всички наши ученици е наш приоритет,
но съм съгласен...никога не е било лесно да си различен.
Аз...Мисля, че е важно
за нас да бъдем искрени един с друг като за начало.
Ако искате Джейкъб да има нормално детство,
ние ще направим всичко възможно да помогнем,
но...никой не може да даде никакви гаранции.
Истината е, че аз също споделям вашите притеснения за безопасността му.
Това е г-ца Линч. Джейкъб ще бъде в нейният клас.
Това са сем. Лангстън.
Здравейте. Радвам се да се запознаем. Вие сте дядото и бабата на Джейкъб?
Ами, н...не. Всъщност, това е момчето, за което ти разказвах.
О, аз...Извинявам се. Аз...
Няма проблем. Всичко е наред.
Лу?
Приятно ми е да се запознаем.
Ти каза, че тези кости са на 80 години.
Как те може да са на завърнали се?
Мисля, че се е случвало и преди.
Какво? Как е възможно това?
Не знам. Само теория е.
Добре, е, аз...Аз трябва да разбера
кой е преместил костите и защо.
Е, някакъв напредък с това?
Ами, ние използвахме дебитомер.
Разбрахме, че са изхвърлени по-нагоре по течението.
Ще ида да проверя някои от възможните места.
Татко.
Знам...
Че не ти е било лесно днес...
долу до реката...
на това място.
Събуди някои неща, които искам да забравя.
Обърни се.
Голяма грешка.
Изглежда не мога да правя много от тези напоследък.
Добави това към списъка.
Къде отиваме?
Ще ме заведеш при нея.
Само толкова ще се приближиш.
Исках да те видя.
Закопчах го за волана.
Освободи го.
Каквото и да искаш от мен,
можеше да попиташ по телефона.
Можеше да си спестиш тази малка разходка.
Щеше да откажеш.
Мислиш се за много чаровен ли?
Когато умрях, тялото ми...
Какво направихте с него?
Защо?
Искам го.
Опасявам се ,че това не е възможно.
Оставяйки настрана риска, да ни излъжеш,
те изпратих отново в Аркадия,
защото мислех, че ще бъдеш полезен...
нашият вътрешен човек крие неща от нас.
Бил си там 132 часа,
а досега, не си ми дал нищо.
Искаш да кажеш...пет дни.
Пет дни и половина, за да бъдем точни.
Моят въпрос си остава...какво сте направили за нас?
Няма нищо за докладване.
Още.
Когато имаш нещо, нещо истинско...
обади ми се.
Ако го направя...
Ще ми дадете ли тялото ми?
То е само приемник.
Може би за вас.
Никога няма да ви бъде позволено да го задържите.
Но аз не съм напълно безразлична.
Знам, че това сигурно е трудно за теб... приспособяването.
И не съм против размяната.
Така че ако имаш нещо стабилно за нас...
Ще ти дам достъп до тялото ти.
Ранди ще те върне.
Името ти е Ранди?
Това отне достатъчно дълго.
Изгорил си ги!
Не, средно изпечени са, точно както ти харесват.
След всичко, което направих за теб...
Погрижих се за малкият ти проблем, нали?
Или си забравил?
О, не искаш да говориш за това, а?
Е, може би аз искам.
Може би искам да изрека на глас
всичко, което се случи със скъпите ни стари родители,
Господ да пази душите им.
Пи прекалено много, Мики.
Не е достатъчно.
По дяволите!
Виж какво ме караш да правя!
Ще почистя.
Изяж го.
Какво?
Чу ме.
Вземи този нож и вилицата и го изяж, задник!
Мики...
Направи го.
Хайде.
Точно така.
Хубава голяма хапка.
О, човече!
Погледни се!
Наистина ще го направиш.
О, човече!
Глупав си колкото изглеждаш.
Сега почисти тази каша и...
ми опечи друга пържола.
Нали, малък братко?
И можеш да ми донесеш още една бира докато си там.
Задник.
Хей.
Хей, оставям ти съобщения цял ден.
Да, съжалявам. Бях зает.
Имаше някои неща, които трябваше да изясня.
Някакъв напредък с разпознаването им?
Не.
Но открихме нещо друго.
Добре. Ето,
открихме травма от тъп предмет на един от черепите.
Патологът смята, че тя е причината за смъртта.
А тук...
Тази извита кост в областта на шията е подезичната кост.
Била е счупена преди смъртта,
което е типично в случаите на душене.
Била си заета.
Да, костите разказват историята си.
Трябва да ги прегледам отново и да говоря с патолога,
но...Мисля, че всички тези хора са били убити.
С мен ли си?
Да.
Да, просто си мислех...
дали си казала на баща си за това?
Не.
Прави си. Ами...Ще му се обадя.
Аз съм.
Имам нещо за теб.
Идвам.
Фабриката.
Трябваше да се сетя.
Маргарет каза ли нещо?
Не.
Заради ходенето до училището днес.
Тя помисли, че сме му баба и дядо.
Не, не това.
Не точно.
Преди имахме рутина.
Аз качвах Джейкъб на автобуса,
и след това отивах на работа.
След като той умря...
Не можех.
Искал си да се самонакажеш.
Затова напусна.
32 години.
Може би е време да спра да се самонаказвам.
Мислиш ли, че съм луд?
Не.
Трябва да го направиш.
Хей, татко. Аз съм.
Все още съм в клиниката, разглеждам костите.
Те всички имат нещо общо..
не само това, че са на завърнали се.
Не мога да съм напълно сигурна още, но...
Мисля, че всички те са били убити.
Мисля, че може би имаме убийство.
Здравей.
О, ти си.
Да. Получих съобщението ти.
Влез.
Откри ли нещо в реката?
Не.
Добре. Е, може би ще можем да получим самоличност.
Имаме прах от костите, а това може да доведе до ДНК.
Е, ти каза, че всичките кости са от '30-те.
Убиецът вероятно е мъртъв, нали?
Може би, но...
Има ли някой друг тук?
Не.
Стой тук.
Няма начин!
Сигурен ли си за това?
Искам да го видя.
Нали разбираш, че не мога да ти позволя да го задържиш?
Давай.
Нямаше надпис, но знаехме, че е за теб.
2 Corinthians 4:16.
"Ние не губим надежда,
защото макар и нашата външност да се губи..
...нашата душа се подновява ден след ден."
"За нашите леки и моменти проблеми, които
са постигнали за нас вечна слава..."
Карл?
Там ли си?
По дяволите!
Имам най-лошият махморлук.
Събудих се по средата на проклетия път.
Как, по дяволите, се озовах тук?
Карл?
Умирам от глад!
Направи ли вечеря или какво?
Идвам, Мики.
"...слава, която далеч надхвърля всички тях."
И какво, по дяволите, си направил с проклетия ми стол?!
"Затова настройваме очите си не за видимото,
а за това, което не се вижда.
Защото това, което се вижда е временно,
а това, което не се вижда е вечно."
Прах при прахта...
пръст при пръстта.
превод: koleva