Казвам се Хенри Морган.
Историята ми е дълга.
Нещо се случи преди близо два века.
Бях променен.
Животът ми е същият като твоя.
С една малка разлика.
Никога не свършва.
През годините започнах да изучавам смъртта.
Трябва да намеря начин да премахна проклятието си.
В момента работя
за нюйоркския офис по патология.
Тук е най-голямата колекция
от леко охладени трупове в света.
Ако целта ти е смъртта, отиваш там, където е действието.
Фондацията Карлайл е ангажирана
да подкрепя институции, които споделят основните ни ценности.
Не би ли се съгласила, майко?
С теб, Конрад? Не мисля, че е възможно.
Естествено.
Някой ще бъде ли пощаден от гнева ти тази вечер?
Баща ти.
Има късмет, че е мъртъв.
Г-н кмете, останах с впечатлението,
че вас комунистите не ви е грижа за такъв разкош.
Рецензиите ви са педантични, неоригинални,
липсва вътрешна яснота.
За щастие сте критик и напълно маловажен.
Де да беше погребението й.
Ланс!
Казах ти да изчакаш.
Г-жо Карлайл, надявам се, че сте добре.
На 91 съм, никога не съм добре.
Бих казал, че изглеждате 91 години по-млада.
Обяснете ми отново, директор Чеймбърс,
защо не сте завършили ремонта на галерията ми?
Тя е основният ми приоритет.
Ако ме разочаровате отново, ще организирате
изложби на детски рисунки за деца в предучилищна възраст.
ИЗТОЧНАТА ГАЛЕРИЯ Е ЗАТВОРЕНА
Глория Карлайл винаги ни помагаше
да поддържаме музея с нейната щедрост.
Нейният поглед към тази институция
ни видя през тъмните часове.
Глория има две големи страсти... семейството и изкуството й.
Огромна чест е и двете да са тук с нас.
Тази вечер, на 60-годишнината на нейната фондация,
честваме жена,
която е докоснала толкова много с нейната доброта.
За Глория.
Детективе, кметът иска да знае
кога ще освободим гостите.
От офиса му ли се обадиха?
Не, той е тук.
Добре. Провери имената в списъка с гостите
и ги изкарай от тук. - Ясно.
Аристократите кървят като всички нас.
Готова ли си за първокласен случай?
Започни с добрата новина.
Няма такава.
Тази част на музея е в строеж,
така че няма видеонаблюдение.
Охраната е била разположена при изходите.
Не знаят нищо.
И цял куп важни клечки
са се втурнали към нея, след като я открили.
Стъпкали са цялото местопрестъпление.
А каква е лошата новина?
Твоят патолог не се появи.
Къде е Хенри?
Той... не можа да дойде.
Разбира ли колко важен е случая?
Това е Глория Карлайл.
Има сгради, паркове, мостове,
кръстени на нея.
Кметът е тук.
Очаква най-добрите ни хора да се заемат.
Мисля, че имаше нещо лично.
Но при него никога не можеш да разбереш.
Но аз много се радвам
да бъда водещ патолог по случая.
Искате ли да чуете първоначалния ми доклад.
Да, добре. Да го чуем.
Е, за начало...
тя е мъртва.
Когато Глория Карлайл е починала,
91 години спомени са изчезнали за миг.
Хора, места, любими хора и врагове,
всичко е изчезнало, загубено завинаги.
Дори един далечен спомен за мен.
Можем само да си представим какви са били последните й мисли.
Страх, гняв. Никога няма да узнаем.
Със смъртта всички спомени изчезват.
Аз, естествено, никога не мога да забравя.
Особено Глория.
И това, което й дължа.
Субтитри от www.addic7ed.com
Счупен таз, пукната бедрена кост...
Разкъсване там.
Щетите по прешлените са значителни.
От 20 до 30 контузии по цялото тяло,
включително защитни рани по ръцете и предмишниците.
И това е само първоначалния ми доклад.
Какво мислите?
Здравейте, детектив.
Ще оставя възрастните да си поговорят.
Защо не отиде?
Никога не ходя в този музей.
Какви ги говориш?
Имаш ли представа коя беше тя?
Глория Карлайл,
последния жив наследник на Джон Артър Карлайл,
който основава Ню Йорк Стийл през 1901.
Богатството и властта на фамилията са легендарни.
Мнозина твърдят, че са изградили Ню Йорк.
Фамилията Карлайл е свършила работата.
Глория. Глория Карлайл.
Познаваше ли я?
Не.
Но ще разбера какво се е случило.
Веднага започвам с аутопсията.
Едно е сигурно,
не е починала от естествена смърт.
Здравей.
О!
Хей!
Здравей и на теб.
Навън е лудница с всички тези репортери.
Да.
Вероятно са тук за случая Карлайл.
Аз бях водещият патолог на местопрестъплението.
Уау.
Мислиш ли, че е убийство?
Тъкмо приключихме с първоначалната аутопсия
и картинката не беше приятна.
Още чакаме резултатите от токсикологичния анализ,
но така изглежда.
Ти какво...
Хей, искаш ли нещо? Газирана вода?
Аз черпя.
Не, благодаря.
О, трябва да се обадиш.
Върви да се обадиш.
Записах патолога.
Казва, че е убийство.
Добро утро.
Изглеждаш ужасно.
Благодаря ти.
Дори безсмъртните се нуждаят от здрав сън.
Може и днес да не го получиш.
Лейтенант Рийс се обади.
Чудех се дали си видял това.
От какво имаш нужда?
Кафе.
Много кафе.
Мм.
Казват, че тази Глория Каралайл била истинска вещица.
Най-мразената благородница в града.
Не винаги беше такава.
Искаш ли да разкажеш за това?
А, бюро на Луи 14-ти излиза на пазара.
Дядо трябва да го е купил.
Можеш ли да си представиш скъпоценности като тези
да излезе на пазара наведнъж?
Обзалагам се, че братята Берковиц
ще се опитат да ги стигнат първи, а?
Рей и Арти Берковиц,
отмъщението ти? - Да
Техен е магазина Тони в източния край на града,
но биха минавали през трупове за някоя ценна антика.
Мм, сигурен съм, че можеш да се оправиш с тях.
- Трябва да стигна до гарата. - О, да слушате.
Хм, ако по време на работа, чуете за
продажбата на имението Карли, бихте ли ме осведомили?
Сложи ли ме в списъка?
Айбрахам, аз съм съдебен следовател, служител на града.
Не се притеснявай. Имам други източници.
Семейството ми е било част от живота на града
повече от 150 години.
И това е първият път
в който става нещо подобно.
- Много съжалявам. - Да съжалявате не е достатъчно.
Казаха ми, че аутопсията ще бъде конфиденциална.
Така, ще предположа, че ти не си този,
който е говорил с журналистите.
Какво стана?
- Все още не съм сигурен. - Какво може да направим по въпроса?
Нищо не може да се направи вече.
Това е на шеста страница!
Уоу.
Хей, хъм...
Трябва да поговорим.
Ти си източникът на историята.
Добре. Така, аа...
- Беше ли красива? - Много.
Добре, чувствам се ужасно.
Ще говоря с лейтенанта.
Написал съм си оставката.
Връщай се в лабораторията. Не казвай нищо.
Аз съм източникът на историята. Разбираш ли?
Добре. Благодаря ти.
Аз - аз само... Знаеш, бях буден цяла нощ.
И тя просто се появи.
- Спри. - Да?
Тръгвай. И се опитай да не създаваш повече заглавия днес.
Разбрано.
Какво ще направите по въпроса?
Хенри, Джо, седнете, моля.
Лейтенант, опасявам се, че извинение
трябва да се поднесе станал.
Г-н Карлайл, от името на града Ню Йорк
и кабинетът по съдебна медицина
приемете извинението ми и знайте,
че това няма да се случи отново.
Все още не искам да участва в този случай.
Но аз се извиних.
Протегнах ръка като джентълмен.
Майка ми заслужава най-доброто, а Вие не се оказахте това.
Г-н Карлайл,
никой не разбира по-добре особеностите на случая
и важността на името Карлайл.
С цялото ми уважение, сър, той е най-добрият.
Наистина ли ще карате адвокатите ми да се свъзват с кмета,
два пъти за един ден?
Лейтенант, ако позволите...
Хенри, съжалявам, но те премахвам от случая.
Др. Вон поема нещата от тук.
- Хей, Хансон! - Хей!
Провери охранителните записи, които музея току-що изпрати.
Речите от гала-вечерта трябва да са на тях.
Искаш ли масло на пуканките ти?
Оставям теб да избереш, аз отивам на местопрестъплението.
Хенри, добре ли си?
Никога досега не са ме премахвали от случая.
Е, случва се и на най-добрите от нас.
Знаеш ли, просто защото няма тяло,
не означава, че не можеш да разследваш с мен.
Чудесно. Ще дойда с теб.
Има само един проблем.
Отиваме в музея.
Еха, наистина имаш проблем с този музей.
Значи, мисля че единствения въпрос е,
наистина ли толкова много искаш да разрешиш този случай?
Само да си взема шала.
Добре. Какво има? Изплюй камъчето!
Държеше по-странно от нормалното.
- Няма нищо. - Хайде, Хенри!
Какво толкова те глозди този музей?
Защо не дойдеш тук?
Стари спомени.
Добре, може ли да кажа нещо?
Полицая обикновено знае какво се случва с партньора му.
Трябва да поговорим.
Аз съм патолог, Джо.
Не съм сигурен дали официално съм твой партньор.
Нямах предвид официално погледнато на нещата.
От тук!
Ела!
Бързо!
- Затворено е. - Извинете?
Това е частно парти.
Но ние сме сем. Вермиър.
Това е Др. Хенри Вермиър, а аз съм жена му.
Току-що пристигнахме от Лондон
за представлението на прадядо му.
Няма ви тук, госпожо.
Пропътувахме над 5 хиляди километра.
Успокойте се! Аз...
Хм...
Вижте, може ли да побързате?
Аз забравих чадъра
а госпожа Вермиър мрази да се мокри.
Добре.
Абигейл, не би трябвало да сме тук.
И съм почти сигурен, че Вермиър не е англичанин.
Голяма импровизация.
Не можеш да имаш план за всичко, Хенри.
По някой път е по-добре да импровизираш.
Забавно е!
Хенри?
Добре ли си?
Жертвата е била удряна няколко пъти
с неопределен предмет.
Не е намерено оръжие.
Пръските от кръв са били различни от нормалните
със следи по целия под.
Хъм. Какво мислиш?
Това, което открих е, че местопрестъплението
е отвъд пределите на това място.
За да разберем наистина това убийство,
трябва да се върнем назад през секундите, минутите,
дори часовете. -Хенри.
Занимавам се с това от 10 години.
Не искам да ми изнасяш лекции.
Ти ме попита какво мисля.
Грешката е моя.
Моля!
Мисля, че трябва да се върнем назад, да ходим с обувките на Глория...
В обувките на Нейна Светлост, да сме по-точни.
Все едно идват от '61 г.
Не се шегуваш?
Знам малко за женските обувки.
Какво е това?
Оригинални федерални инструменти за вземане на отпечатъци.
Е, тази стая е вече огледана, Хенри,
с наистина модерни инструменти.
Аз не търся отпечатъци. Всъщност "гоня" гумата.
Подметките на обувките на Глория са от естествена мека гума
добита от амазонски дървета.
Те оставят лек отпечатък
в сравнение с тези направени от синтетична гума след '73 г.
Очарователно!
Пълзяла е тук.
- Пълзяла е? - Да.
А следата води до...
Знам какво я е убило.
Смисъл, оръжието?
Не е било оръжие.
Били са тези мраморни стълби.
Значи е паднала. Било е инцидент.
Била е блъсната.
- Как можеш да си сигурен в думите си? - Пълзенето.
Била е осакатена, когато е паднала.
Счупен таз, безброй фрактури.
Не е била в състояние да се помръдне.
Но някой я е накарал.
Глория се е мъчила да избяга, а единствения начин да го стори
е било чрез пълзене.
Пропълзяла е 30 метра,
в агония, със силни болки.
Защо?
Имало е някой друг.
Охраната каза, че Глория е била сама.
Но той е грешал.
Не съм убедена.
Така. Ще го обясня отново.
Не. Чуй.
Няма начин да разберем, че още някой е бил там.
Да?
Имало е още някой с нея.
Какво?
На видеонаблюдението от партито
има мъж, който се е насочил към източната част
точно, когато Глория отсъстваше.
Той се е промъкнал край охраната.
Добре. Имаме ли неговата самоличност?
Да. Ласн Шарп.
Разпознах го от една снимка във вестника.
Добре, нека го разпитаме.
Недей да злорадстваш, Хенри.
Ланс, приятелю, добре си се справил.
Човек от Куинс се е появил в горната част на реката.
Какво мислиш, Джо?
Знаеш ли, част от мен мисли: "Браво, Ланс."
Друга част в мен иска да ти прасне един в лицето.
Но преди да стигнем дотам,
защо ти е да убиваш г-жа Карлайл?
Казах ви. Не съм аз.
Не бих я убил.
Имаме го на видео.
Ти си последвал г-жа Глория извън партито.
Когато се върна обратно,
изглеждаше разтреперен, което е следствие
на това, че си убил 90 годишна жена.
Какво правиш тук?
Помагам на случая с моите анализи.
Аз мога да помогна, лейтенант.
Както продължава да ми казва Джо.
Мога ли да остана?
Как да ти позволя да останеш? Та ти не си тук.
Извинявай.
Молиш ме да си тръгна или...
О, Господи! Хенри, просто наблюдавай!
Защо ми е да я убивам?
Та аз обичам внучка й.
Ще се оженя за София.
Видяхме те да следиш жертвата до местопрестъплението.
Конрад не би ми дал благословията си.
Затова реших да питам Глория.
През цялата нощ събирах кураж, за да я питам.
Когато тя напусна партито ми се отвори шанс да го направя.
О, нека позная какво се случи после, Ланс.
Тя е отказала и ти си я блъснал по стълбите,
след което си откраднал това.
6 каратов син диамант за 3 млн. долара.
Намерихме го в твоята таванска стая.
Глория ми го подари заради годежа.
Така значи, подарила ти е пръстен за 3 млн. долара?
Знам, звучи налудничаво.
Тя ми даде пръстена
и тогава ми измънка нещо за това как да следвам сърцето си.
Никога досега не ми бе казвала нещо такова.
Ще ми дадеш ли телефона си?
Това е последното, което знам за нея, кълна се.
Това е най-измислената приказка, която е разказвана някога.
Лейтенант?
Хенри, какво правиш?
Не.
Не, всъщност,
това не е по-добре от просто да нахлуеш.
Изчакай!
Защо Глория е "мънкала"?
Не знам.
Държеше се странно, думите й бяха завалени.
- Как беше кожата й на допир? - Студена.
А дали... дали се потеше?
- Опираше ли се на бастуна си? - Да.
Свърши ли?
Страхотно!
Довиждане.
Тя каза нещо и за някаква миризма на изгоряло,
нещо като препечен хляб.
Какво има?
Може и да не е била блъсната.
Чакай, какво искаш да кажеш? Значи си грешил?
Не. Трябва да погледнем още по-назад.
Добре, не искам нова лекция,
но какво искаш да кажеш?
Миризмата на изгоряло е била фантосмия.
Това е симптом на инсулт в темпоралния лоб.
Много е рядко и обикновено предизвикано от лекарство,
което е за неврологично състояние...
...епилепсия, Паркинсон.
Но не намерих следа от тези неща при аутопсията.
Мозъкът ѝ беше нормален.
Какво мислиш да правиш?
Нужна ми е биопсия от черния дроб на Глория.
Тогава ще можем да кажем със сигурност какво я е отровило.
Не е твоето тяло, Хенри.
Само действащите патолози могат да го правят.
Знам някого, който може да ми помогне.
Хенри, съжалявам, изключих те от случая.
Нуждая се от биопсия на черния дроб на Глория Карлайл.
Тя не е тук. Тялото... няма го.
-Др. Вон ипзрати тялото към моргата. -Какво?
Чакайте! Какво става?
Ще арестуват невинен човек.
Ще направя всичко възможно да поправя това.
Просто ми кажете какво!
Не можете да направите нищо.
Не мога да ви помогна, детектив Мартинез.
Ланс не е убил баба ми.
София, най-добрият начин да помогнеш на Ланс
е да ме заведеш при него.
Какво искаш да знаеш?
Лекарството, което баба ви е взимала.
Ако знаем какво съдържа,
можем да преценим какво я е убило.
Не знам нищо по този въпрос.
Твоят баща може да знае.
-Смяташ ли, че той ще ни помогне? -Не.
Не и ако това ще навреди на Ланс.
Не схващам.
Някой е убил баба ти.
Не искаш ли да узнаеш наистина кой е сторил това?
Той не държеше на нея, не я обичаше.
Не можеш да разбереш семейството ми.
Ние не сме като нормалните семейства.
Вместо всеки да си живее собствения живот
тренирахме как да се нараним взаимно, просто така за спорта.
Баба ми беше човек без сърце,
поне доколкото я познавах.
Това е невероятно.
Да си насаме сред тях.
Като човек на изкуството.
Много е красива.
Да.
Наистина.
Видях те да идваш.
Хубаво е да виждаш влюбени хора.
И все още съм объркана.
Нямаш пръстен на пръста си.
Нито пък тя.
Защо не си ѝ предложил брак?
Извинете ме. Кой сте вие?
Моят върпос беше първи.
Шампанско?
Не пий никога, за да не си погубиш ума.
Сега, защо?
Не мисля, че съм правилният човек за нея.
Нищо в този живот не е сигурно, особено това.
-Дълга история. -Когато си влюбен,
се чувстваш сякаш имаш цялото време на света.
Но повярвайте, не е така.
Г-н Върмиър, ако имате шанс да се влюбите-възползвайте се!
Това е Глория. Гория Карлайл.
Нахлувате при партито ми.
Предположете какво научих за Глория.
Тя заплаши, че ще махне Конрад от завещанието си.
-Това е добър мотив. -Да, има и още.
Адвокатите му погнаха съдията.
Успяха да поемат контрола на всичко в общината.
Той си продава имота в момента.
Сега? Трябва да тръгваме.
Да, само с покани е.
Ще ми заемеш ли телефона си?
Ейб, аз съм.
Продажбата на вилата на г-жа Карлайл е днес.
Мислиш ли, че ще успееш?
Аз вече съм там.
Ти си там?
Там съм. Казах ти че имам собствени връзки.
Отлично!
Имам нужда от услуга.
Можеш ли да отидеш до банята на г-жа Карлайл?
О, Хенри, ще ми кажеш ли за какво става въпрос?
Изградих си голяма репутация през годините
не както тези Берковици.
Ей, чухме това.
Така, добре.
Ейб, разчитам само на теб.
Добре! Добре!
Хенри, какво да правя?
Искам да снимаш
всички лекарства в шкафчето на Глория.
Така, слушай внимателно, защото предстои сложното.
Искам да вземеш снимката от телефона си
и да я изпратиш по имейл на компютъра на Джо.
Заемам се, Хенри.
Това е супер.
Така, банята...
Бинго!
Знаеш, че те разгадах, нали?
Знам тайната ти, Хенри.
Цялата случка с музея.
Ти си човек на модерното изкуство.
Повярвай, аз съм от класиците.
Добре, сега наистина съм объркана.
Ще ме мъчиш ли да продължавам да гадая?
Това ми напомня за някого.
Кого?
Стига де, Хенри, все пак съм детектив.
Ще разбера истинското ти име.
Повярвай, времето е на моя страна.
Случаят обикновено не е такъв, Джо.
Хей, дойдоха снимките на Ейб.
Не.
За сържце, за белите дробове.
Кръвно налягане.
Няма го тук.
-Какво не е тук? -Токсина.
Нито едно от тези лекарства
не би причинило инсулт в темпоралния лоб.
Какво ще правим сега?
Ами, нямаме нито заподозрян, нито отрова.
Нямаме нищо, Хенри.
Адвокатите ще се погрижат.
Първо, патологът се е разпял пред пресата.
А сега и ти се бавиш.
Имате си заподозрян.
Да го подведе под отговорност.
Семейството ми достатъчно понесе.
Той е епилептик.
Какво?
Хенри, почакай!
Г-н Карлайл.
Какво прави той тук?
Мислих, че той е премахнат от случая.
Какво взимате за епилепсията си?
-Какво? -Лекарството, фенитоин ли е?
- Или някакви други антиконвулсивни? - Не съм длъжен да отговарям.
- Какво е това? - Др. Морган, не му е сега времето.
Добре, Хенри, да тръгваме!
Това е важно, от отговора ти зависи самият случай.
Взимате ли фенотоин?
Да, както и милиони други хора. Защо ме питате това?
Защото точно това е убило майка ви.
Наистина ли правим това в момента? Разпитваме Конрад Карлайл?
Той е един от най-властните хора в целия град.
Да, рисковано е, но завещанието му дава мотив.
Рецептата, средствата. Трябва да говорим с него.
Какво искаш да направим, началник?
Водете го
Мр. Карлайл, как определяте
взаимоотношенията с майка ви?
Конфликтни
Не съм тук.
Не, не си
Майка ви заплашваше ли да ви извади от завещанието?
Често.
Но винаги успявах, да се впиша отново.
Не и този път.
Не сте в завещанието?
Познавам майка си детектив.
Когато заплашваше да ме отпише,
означаваше, че вече го е сторила.
От всички хора, които искаха тя да е жива
аз имах най-много какво да спечеля.
До тук с неговия мотив.
Мразех майка си.
Но не аз я убих.
Тя беше ужасна стара жена.
Повечето хора от града я мразеха.
Кой знае как се е докарала дотук.
Какво има?
Тази стая е пълна с Дега, Моне,
все шедьоври.
И една картина на неизвестен художник от Аржентина.
А, сем. Вермиър.
Абигейл, това е Глория.
Това е нейното парти.
Мисля си, че си имаш някого много специален, Абигейл.
Мисля че си прав.
Имаш ли някого специален за теб?!
Да, да, имам,
но са съжаление той не може да е тук тази вечер.
Майко.
Майко!
Татко казва че е време да тръгваме. Трябва да тръгваме вече.
Е, лека нощ!
Казаха ми, че е спряло да вали.
Би трябвало да е хубава вечер.
Хайде, Конрад!
Освен, ако нямаш нещо съществено,
този разговор приключва.
Не е толкова лошо.
Знаем какво лекарство е отровило Глория.
Това поне е нещо.
Аргументите на Конрад не са автентично алиби.
Хенри, имаме само твоето предположение. Това е.
Няма токсикологични анализи.
Все още се нуждаем от доказателство, че лекарството е в кръвта й,
какво е било точно то и кога е била отровена.
А също така тялото й не е при нас.
- Лукас? - Да?
Хей! Здрасти!
Какво направи?
Добре.
Преди да ти кажа,
Предпочитам да не се ядосваш.
Какво става?
На Лукас му отне много време да обядва.
По принцип обяда не му отнема повече от половин час,
което е достатъчно време, за да се наслади на някой комикс.
Това е роман с илюстрации.
Също така носи картата си за метрото,
който обикновено държи
в пазвата си докато не си тръгне в 8:00.
Къде беше, Лукас?
Отидох до погребалния дом
и направих биопсия на черния дроб на Глория Карлайл.
Чакай, какво?!
Как?
Излъгах, че д-р Вон
е изпуснал брачната си хълка в тялото
и аз трябваше... да я взема.
Добре, задръж малко.
Отишъл си до погребалната агенция... Хей!
- Да. - Направил си изследване на тяло, без да
имаш разрешение, по време на паузата ти за обяд?
Това беше по моя вина, нали?
Опитвам се да поправя грешката си.
Еха, красива си, когато си ядосана.
- Лукас? - Да?
Най-доброто нещо, което някога си правил.
О, това може би е първия истински комплимент,
който си ми правил. - Не сега. Имаме работа за вършене.
Да, добре.
Добре, ще се направя, че не съм чула нищо.
Имаме го!
Бях прав.
Било е фенитоин... Три пъти повече от обикновената доза.
Все пак тя не е била отровена на партито.
Спрямо увреждането на черния й дроб,
фенитоинът е бил приет три часа по-рано.
Кой е бил с Глория преди тя да си тръгне?
Точно той е убиеца.
Конрад не е бил там. Нито пък Ланс и София.
Само мед. сестра, Марта.
Джо, прочетоха завещанието.
Всичко в него е за медицинската сестра.
Марта, аз съм детектив Хансън.
Знаеш ли защо си тук?
Става въпрос за парите.
Знаеш ли какво ще стане, ако тя бъде обвинена в убийство?
Семейният адвокат оспори завещанието
и парите се връщат при тях.
Марта, Глория Карлайл е била отровена с фенитоин
Ти си била отговорна за лекарствата й, нали?
Да, но никога не бих я наранила.
Аз съм нейна мед. сестра от 20 години.
- Как се държеше тя с теб? - Недобре в началото.
Тя беше стара, ядосана...
... все пак някой трябваше да се грижи за нея.
Всъщност нямаше кой друг да го направи.
Марта, разкажи ми
за нощта в която Глория загина, стъпка по стъпка
Беше като всяка друга нощ. Вечерята беше сервирана в 17:00 ч.
Помогнах й да се облече за партито. Беше 17:30 ч.
Беше й студено, затова й запалих огън.
Огън?
- Да, докато се обличаше... - Все пак слънцето не е било залязло.
Било е топло.
Огънят трябва да е бил непоносим в тая жега.
Нещо не пасва. Трябва да отидем там.
Конрад няма да ни пусне.
Къщата вече не е негова.
Внимавай с тези кутии.
Разбрахме м-р Бърковиц.
Извинете, кой сте вие?
Детектив Мартинез, полицейски участък Ню Йорк.
Къде е спалнята на г-жа Карлайл?
Горе. "Президентската" стая.
Чудесно.
Не барайте нищо!
Марта каза, че на Глория й е било студено.
Искала е огнище.
На старите хора им става студено, Хенри.
Мисля, че има и друга причина.
Хората наистина ли правят това? Горят писма?
Виждал съм това само в стари филми.
Те всъщност не са стари за Глория.
Тази стая е пълна с картини на Дега, Моне,
всичките са шедьоври.
Също и една картина на неизвестен аржентинец.
Арти!
По дяволите! Този сервиз не е пълен.
Има само 23 чаши за шампанско.
Липсва една.
Списъкът е бил проверен само преди седмица.
Виж! "Пълен сервиз".
Никога не пий и няма да погубиш ума си.
Никога не е пила.
Това са изискани чаши за вино,
нейния личен комплект.
- Тук ли са стояли? - Да.
Познавате стъкларията.
Ако някога имаш случай с интересни антики,
обади ми се.
Не ни е страх от трупове.
Ще минем върху тях.
Какво си мислеше?
Не е пила никога, а една чаша липсва.
В историята на Марта няма логика.
Добре, Рей. Ще проверя чиниите за вечеря.
Вечеря.
Джо, знам, че това е отегчаващо,
но може ли да ми дадеш телефона си?
Марта, не ме интересува от къде си,
и какви неприятности си имала в твоята родина.
Моите въпроси ще стават все по-коварни от тук нататък.
Какво има?
О, не. Аз не съм...
Хенри, аз...
Какво вечеря Глория?
Патица Конфи.
Бавно печена патица.
Патица приготвена по традиционен начин?
- Да. - Окей, традиционен начин.
Не ми звъни повече, Хенри.
Не се е случило тук. Дали са й лекарството по-късно.
Какво става с пробата от черния дроб?
Патицата е прекалено солена.
Нивата на натрий в кръвта й
са ускорили ефекта на отровата.
Времето на отравяне е сгрешено с половин или един час.
Затова, излиза, че е била убита преди партито.
Да проверим колата.
Хайде!
Извинете.
Какво правите тук?
Нашата работа, сър. Задаваме въпроси.
Този дом принадлежи на сем. Карлайл.
Искам да излезете веднага.
Защо?
Защо не искате да намерим убиеца на майка ви?
Имате Марта. Разследвайте нея.
Като приключа с вас вие ще разследвате престъпления
по спирките.
Сър, предлагам ви
да подадете официално оплакване.
Считай го за сторено.
Лейтенант Рийс, тук е Конрад Карлайл.
Обаждам се във връзка с двама от хората ви.
1956 Ролсройс Фантом.
Всеки трябва да притежава една от тези.
Шотландска кожа. Инкрустации от клен.
Малък бар.
Съдържа и оръжие от местопрестъпление.
Това е мястото където се случи.
Кой е бил в лимозината с Глория?
Конрад, София, Марта... един от тях я убил
Jo, недей се обажда на никого.
Знам кой го е направил.
Лейтенант Рийс.
Искам обяснение за това.
Ето защо сме тук.
Кой уби моята майка?
Глория го направи.
Било е самоубийство.
Моята аутопсия разкри
че жената имала един месец живот.
Глория е знаела за това, така че тя е планирала собствената си смърт,
до последният детайл.
Кога да вземе лекарството което би я убило.
С колко време разполага след като го вземе.
Избрала е нощта на галата
защото това и е любимото място за празнуване
и е имала един шанс да каже на всички
точно какво мисли за тях.
Партито е служело за предсмъртна бележка.
Напуснала е партито, знаейки, че
ѝ остават още няколко минути живот.
Но е била задържана от Ланс.
Лекарството е започнало да действа все повече.
Когато е стингала до стълбите е паднала.
Тук беше грешката ми.
Не можех да си я представя
да се влачи по пода,
30 метра, в невероятна болка.
Мислех, че само страхът може да накара човек да направи това.
Хенри, не ме поучавай.
Защо го е направила?
Защото е имало друга причина.
Имаше писмо в камината на Глория
изгорено вечерта преди тя да умре.
Беше подписано от Ф.К.
Тази стая е изпълнена с Дегас, Моне.
всичките са шедьоври.
Какво не принадлежи тук?
Това.
Картина от неизвестен художник.
През 50-те,
Фернандо Коста беше млад обещаващ художник...
Обещаващ, но не и за този музей.
Само един човек може да го направи това.
Глория Карлайл.
И тя беше влюбена в него.
Имаш ли си някой специален?
Да, имам.
За съжаление, той не може да дойде тази вечер.
Тази теория е базирана на... любов.
Имаме доказателство, нали?
Г-н Карлайл?
Баща ми веднъж ми каза
как тя се е влюбила в един художник.
Той ми каза как е открил
и заплашил да съсипе този млад художник.
И майка отстъпи и остана.
Бащата се възгордя, че си я върна обратно.
Той каза, че това било само флирт, който трябва да забрави.
Но той грешеше.
Тя никога не му прости.
И аз никога не ѝ простих.
Тя дари милиони долари,
за да запази тайно тази картина
на показ...
И един ден да умря пред нея.
Надявам се, че го е видяла.
Добре се справи.
Благодаря ти.
Ти и аз знаем, че е трудно
да отидеш на място със стари спомени.
Наистина?
Да.
Да, аз и съпругът ми,
преди имахме това място в Китайския квартал.
Най-доброто слънчево затъмнение в града.
След като той умря, аз се върнах точно един път.
Добрите спомени,
те са най-болезнените.
Казваше се Абигейл.
И така.
Разговаряме, опознаваме се.
Добре.
Имам по-сериозен въпрос.
Йанкийс или Метс?
По-скоро си падам по крикета.
Хайде партньоре.
И, сестрата взе всичко, ъ?
Невероятно!
Е, не точно.
Повечето пари отидоха при музея,
както и шепа от благотворителност.
На Марта са оставени нищожните 22 милиона долара.
Нищо пари.
А за семейството?
Е, никой няма да умре от глад.
Мебелите и пръстенът ще ги държат богати
години напред.
Мисля, че Глория видя щастието си като редица проклятия.
Това й показа да се пази от любовта.
Хмм
Съсипаха живота ѝ.
Тъжна история, наистина.
Не знам.
В последните си минути е била с мъжа, когото е обичала.
Мм.
Тъжна история с щастлив край.
Предполагам, че ще я разбера, когато остарея.
Мисля да отида на разходка.
Между другото, шах и мат.
Браво... господине!
О, да. Вземи си палтото.
Не искам да те виждам, ъхх, да хвана смъртта ти.
Ей, чакай малко!
От къде взе това?
Кажи ми истината. Чуваш ли се
с някой от братята Берковиц?
Защото аз забраних това.
О!
По-добре така!
За мъртвите, всичко е забравено.
Но не всичко е загубено, защото ще останат запомнени от нас.
Някои от нас го смятат за наивно, а други не.
Малцина биват запомнени от много хора,
а други от малцина.
Обещай ми, че никога няма да бъдем като Глория и съпругът й.
Че винаги ще се обичаме.
Никога няма да бъдем като тях. Обещавам.
Моят Хенри.
Някой ден аз ще си отида, а ти все още ще си тук.
Абигейл...
Това може да е прибързано...
Не знам какво крие бъдещето.
Но докато съм жив...
Винаги ще те обичам.
Завинаги.
Ще се омъжиш ли за мен?
Превод и синхронизация www.addic7ed.com