Олив Лилиан Кресуел Хейнс, ще се омъжиш ли за мен?
Знам, че омаловажи нещата, за да го вкараш в хирургията,
но все още е опасна рана.
Той няма да види битка отново.
- Старша сестра Уилсън! - Сестра Стийл.
Върнахте се от Лондон?
Списъка с починалите пристигна. Името на Хари беше в него.
Беше само въпрос на време
преди армията да го изпрати обратно на фронта.
Тогава чух, че Червения кръст търсят медицински сестри
за френските военни болници
Не съм особен романтичен герой,
но имам други качества.
Семейството ми може да проследи историята си чак до Уилям Завоевателя.
Алис, мисля, че трябва да се кандидатираме доброволки
за фронтовият лазарет.
Добре.Мисля, че промяна ще е добре и за двете ни.
Ох.
Пропускателен пункт.
Пропуските.
Наоколо трябва да има фрицове.
Отсега нататък ще се придвижваме без светлини тогава.
Много би му харесало да хвърли граната в/у главите ни.
И на мен би ми харесало да му отговоря подобаващо.
Всичко е чисто.
♪Всичко, което съм Всичко, което правя
♪Всичко, което съм имал
♪Го давам на теб
♪Вземи и освети тези подаръци
♪В твоя чест, Господи
♪Знаейки, че те обичам и ти служа
♪Е достатъчна награда
♪Всичко, което мечтая
♪Всичко, за което се моля
♪Всичко, каквото съм направил
♪Го давам на теб...
"Моя скъпа Елси,
"когато с Хилда напуснахме полева болница номер 1
за да изпълним задълженията си във фронтовият лазарет,
"пациентите ни дадоха цветя.
И си представям, че няколко розови храста в Руан
"са странно голи сега."
Сестра Стийл, сестра Рос Кинг,
трябва директно да започнете със задълженията си.
Вие, мъже също.
"Знаеш ли къде е Сид?
"Предполагам, че го местят от място на място
както ги устройва от командването.
"Предай му искрената ми любов, нали?
"Колкото до мен, справям се добре с работата, мисля,
"въпреки, че липсата на Хари ми тежи повече от всякога.
"Но някак си продължавам нататък."
Красавица като теб, иска ли малко добра овесена каша?
Звучи чудесно. Благодаря ви, готвач.
След малко ще дойда.
Пак го прави! Събужда половината лагер през повечето сутрини.
♪..същества големи и малки
♪ Всички неща мъдри и прекрасни
♪ Господ Бог ги е направил всички
♪ Еа..♪ Ооох
♪ Всяко малко цвете, което разцъфти
♪ Всяка малка птичка, което пее
♪ Той...♪
Нов енориаш.
Ти...пееш ли?
Не добре.
Ох, е, това никога не ме е спирало.
Удариха ли ни?!
Няма нужда да се тревожиш, скъпа моя.
Врагът се интересува единствено от железопътната линия,
която е...ами, на повече от 100 ярда.
Правиш ли аранжименти?
"Скъпа моя приятелко,
Макар и да знам, че не се гледа с добро око да се говорят тези неща,
но това изглежда е най-депресиращият период от войната,
и не мога да спра да се чудя струва ли си всичко това."
Фрейзър!
Мили Боже, Елси! Тук ли е? Нас ли бомбардират?
Хайде!
Давайте! Давайте!
По-живо!
Мадам Жирар?
Мазето!
Бързо, Елси! По-бързо!
Не бихме се оправили без нашия готвач сега, нали?
Удобно ли ви е?
Горе-долу.
"Скъпа Алис, няма да повярваш
колко добър ми е станал френският тези дни.
Вече съм истинска местно говоряща.
Местим отделенията в мазетата
заради въздушните нападения,
и Фрейзър и аз имаме да се грижим за дузини пациенти,
макар че работата на човек може да се увеличи за нула време."
Пак ли мигрената?
Извинявай, но... би ли ме заместила?
Разбира се. Слез долу и си полегни.
"Това е, разбира се, изцяло френска болница,
Макар че когато наплива от пациенти дойде, ще приемем всички.
Задълженията на медсестрите сами по себе си, са много интересни.
Използваме нов метод за третиране на септични рани,
Методът "Карел-Дейкин".
Нямаше официално обучение,
Така че аз просто импровизирах.
Но нашият главен лекар, много приятно старче,
изглежда доста доволен от усилията ми.
Надявам се, че всичко е наред с теб във фронтовият лазарет.
Не съм чувала Сид от доста време
но вярвам, че е на фронта, някъде на изток.
Непрекъснато ми липсва, разбира се,
но най-вече в тишината на вечерите,
които не са толкова тихи напоследък.
Макар че изглежда поне тази вечер,
Кайзерът е насочил вниманието си другаде."
Немците, чуваш ли ги?
Мисля, че сега точно са се укротили на фронта.
- Заповядайте, сестро. - Благодаря ти, Уилсън.
- Малко е разгорещен? - Пневмония.
Температурата му е над 37.8.
Последният фронтови лазарет, в който работих,
Имахме войник толкова горещ, че си печахме понички в/у него.
Не се безпокой, редник Гилмор.
Няма да им позволя да се отнасят с неуважение към теб.
Момчетата от расата на Булдога!
Не трябва да им позволяваме да ни победят, сестро!
Шшш!
О!
Вечеряхте ли вече, сестро?
Заминавайте тогава.
Готвачът наистина е надминал себе си
с Йоркширският пудинг.
Затворих си очите и дъвчех,
беше почти сякаш съм се върнал в Отаго.
Благодаря ти, Уилсън.
Продължавай да го обтриваш.
Ако се влоши, повикай ме и ще му дам успокоително.
Разбира се.
Това е последният.
- Всичко наред ли е сестра? - Кръвното налягане е стабилно.
Чудесно. Да го зашием и да отиваме на вечеря.
Конец.
Наистина се надявам да е останал малко Йоркширски пудинг.
Последният пудинг на готвача беше много вкусен.
Разбираш ли, въпросът е в яйцата.
Трябват ти много яйца, за да осигуриш добро бухване.
Сега, пудинг, който не е поне 4 инча висок
не е истински Йоркширски пудинг.
Тези на майка ми винаги бяха доста гумени и сплескани.
- Гилмор? - Изпаднал е в делириум.
Не мога да го удържа в леглото и събужда останалите момчета.
Ще го мушна във фурната, да е топъл за теб.
Благодаря ти.
♪ Имам шест пенса
♪ Весели, весели шест пенса
♪ Имам шест пенса, с които да преживея до края...♪
О, виж това, сестро!
Не е ли красавец?
Насочил се е към железопътната линия отново, предполагам.
♪ Да, да, да, да...♪
- Уилсън, какво правиш? - Залегни! Залегни!
Бързо!
Уилсън?
Ааах!
Уилсън, къде си?!
Помогни ми, моля те!
- Добре ли си? Момчета! - Нищо не чувам!
Къде е нощната сестра? Къде е тя?
Тук.
Сестра Ърл, ранена ли си?
Трябва да ги смъкнем под леглата, в случай, че има още бомби.
Някои от тях може вече да са с мозъчно сътресение.
Не ме оставяй. Моля те.
Трябва да проверя другите отделения. Ще се оправиш.
Уилсън!
Стой над него.
УИЛСЪН, ТРЯБВА МИ СВЕТЛИНАТА!
Уилсън!
- Изгасиха ми огъня! - Удариха ли отделенията?
- Стой под шибаното прикритие! - Но отделенията!
Готвач, върни се обратно!
Помощ, някой да ми помогне! Моето отделение беше ударено!
Уилсън!
Охх! Уилсън!
Хайде.
Хайде!
Редник Гилмор!
Добре ли си?
Помощ! Помощ! Отделението ми беше ударено!
Отделението ми беше ударено! Помогнете ми, моля ви!
- Не мога да завъртя бравата. - Имам нужда от помощ веднага!
- Помогнете ми, моля ви! - Вратата е заяла.
Не можем да излезем.
Трябва да зашием този човек. Дайте малко светлина.
Не, недей! Свободният етер. Може да експлодира.
- Трябва да се оправим без него тогава. - Дръпни тези завеси.
Дръж пръстите си на пулса му.
Да, сър.
Уилсън?
О, отче! Добре ли сте?
Отделението се срина.
Ако можеш само да ми помогнеш да вдигна другата страна.
- Оставете го на Господ, сестро. - Какво?!
Оставете го...на Господа.
ИМАМ НУЖДА ОТ ПОМОЩ СЕГА!
Добре ли си? Добре ли си?
Господи!
По дяволите.
- НАСАМ! - Идвам!
- Някой ранен ли е? - Трябва да изправим палатката сега!
- Какво беше ударено? - Готови. Едно, две, три!
Вземете носилките! Трябва да ги измъкнем от там.
Редник Гилмор!
Имам нужда от носилки тук горе веднага!
Гилмор. Гилмор.
Сестра Рос Кинг е.
Всичко е наред. Всичко е наред. Можеш да се върнеш в леглото сега.
Хайде да те изправим.
Изправям те.
Аахх!
Добре си, Гилмор.
Хайде. Давай.
Стъпка, стъпка.
Още една стъпка. Тук има локва.
Готов ли си, прекрачи локвата.
Насам.
Пази си главата. Това е. Точно така.
Добре си. Добре си. Добре си.
Сестра Ърл, искам да влезеш в тази палатка
и да отидеш в дясната й страна.
Там имам двама пациента. Аз ще бъда тук.
- Добре. - Разбра ли? Веднага се връщам.
Добре ли си?
Трябва ми този морфин!
Намери малко морфин. И малко чиста вода.
Ето. Пийни си малко от това.
Алис!
Съжалявам, редник.
Не си спомням много ясно.
Спомням си, че паднах и виках Уилсън,
но той така и не се появи.
О, Боже.
О, Боже, мислех си, че се е измъкнал.
Мислех си, че е избягал. Мислех си, че се измъкнал.
Алис, да се махаме.
Мислех си, че се е измъкнал!
Алис, да се махаме!
О! Откъде се появи ти?
Пощата пристигна!
Поделението на Сид е било преместено. Дислоциран е във Фрикур.
Само на 20 мили оттук.
Не сме на работа до утре следобед.
Тук ли е още камиона за доставките?
Какво...
Елси, чакай!
Добър ден?
- Добър ден? - Добър ден.
Говорите ли английски?
Съжалявам, скъпа. "Добър ден" е целият жабешки, който говоря.
Ти си австралиец. Ще се връщаш ли обратно на фронта?
Да, но не преди тези секачи да бъдат поправени.
Може ли да вземете двойка пътници до Фрикур?
Ще ви закарам, дами, чак до Берлин.
- Стига само да имате пропуски. - Пропуски. Разбира се.
Те са в стаята ни. Веднага се връщаме.
Пропуски? Елси!
Ние нямаме пропуски за пътуване.
Трябва да кандидатстваш за тях и да ти ги издадат от военната полиция.
Знам.
Но помощник-офицерът от военната полиция е ужасно стриктен,
а Фрикур е практически на фронтовата линия,
така че не е вероятно да ни издаде пропуски да отидем до там.
Знам. Значи просто ще трябва да отидем без пропуски.
Защо просто не изчакаме, да получим разрешение от помощник-офицера?
Ако чакаме, шанса ни да се доберем до Фрикур, се изпарява.
Но ще има други шансове утре.
Армията може да премести Сид утре, Фрейзър.
Бомба може да падне отгоре ни утре.
Може да няма утре.
Не съм виждала съпруга си от близо девет месеца,
а е толкова близо.
- Само аз ще дойда - Всичко налично и изрядно ли е?
Потегляме, тогава.
Имаш късмет, че можем да минем оттук.
Това беше немска територия преди седмица.
Обстрелваха ни отвсякъде.
Ние също ги обстрелвахме, отново и отново.
Ние просто...ги оставяме там?
Имаме достатъчно от нашите момчета да погребваме.
Здравейте. Ъм, търся майор Сидни Кук.
Ротата му е на фронта.
- Кога се очаква да се върнат? - Трябваше да са се върнали досега.
О!
Искаш да отидем веднага до Амиен?
Имам само 24 часа отпуск. Не искам да ги прекарвам тук.
Камиона за доставките ще се връща обратно след няколко часа.
Няма да се мотам наоколо толкова дълго. Хайде. Ние трябва.
Фрейзър е щастлива да се премести в стаята на сестра Кътбърт за нощта.
А мадам Жирар ни опече малко маделинки.
Не мога да си представа откъде е намерила яйцата.
Защо не седнеш?
Позволи ми.
Дай на мен.
Аз още пазя спомени, да знаеш.
За какво пазиш спомени?
За всичко.
Годишнината от нашата сватба, годишнината от нашият годеж.
Денят, в който беше прострелян в крака.
Денят, в който беше прострелян при Лоун Пайн.
Когато беше преместен в Александрия.
Когато за пръв път плава.
Когато аз плавах за пръв път.
Трябва да отбелязваш отминаването на годините някак, предполагам.
Продължавай да галиш главата ми.
Коте! Коте. Ела тук, коте.
О, моля те, коте.
Сестра Рос Кинг. Търсите нещо, нали?
Ами, исках да ви дам някои доста приятни новини.
- Ще бъда наградена? - Вие и още три сестри.
Не просто наградена. Ще ви бъде присъден Военният Медал.
Ще има официална церемония след няколко седмици.
Самият генерал Бърдууд ще пристигне.
Това е приказен ден, сестро.
Нека първи те поздравя.
О. Благодаря ти.
О!
Коте!
Ела тук.
Здравей!
Военният Медал се присъжда за дела на храброст
и отдаденост към задълженията, по време на обстрел.
Той беше създаден от Краля преди по-малко от две години.
И от тогава съм имал удоволствието и честта
да го връча на много храбри млади мъже от Австралийските Имперски Сили,
които въплъщават самият дух на вашата страна.
И сега ще го връча на млади жени, които са извършили същото.
В нощта на 22 Юли,
Врагът хвърли поне пет бомби върху тази болница.
При такъв случай,
аз добре познавам цената на куража и хладнокръвието.
В тази нощ, сестра Рос Кинг
действа не само с голяма смелост и хладнокръвие...
...но също и с голямо състрадание.
С вашето безупречно поведение изцяло заслужихте това награждаване.
Връчвам ви този медал сега
с най-сърдечните ми поздравления.
Трябва да сте много доволна. Те се справиха много добре.
Много съм горда. Благодаря ви, Генерале.
Извинете ме.
- Браво, сестра Рос Кинг. - Благодаря ви, мис Уилсън.
- И пак ви благодаря, че дойдохте. - О!
Скъпа моя Алис, не бих изпуснала това за нищо на света.
Да видя сестри да получават военни почести
от самият главно-командващ на армията.
Какво пътешествие беше за теб тази война.
За всички нас.
- Здравей, Ксавиер. - Здравей, Алис.
Изглеждаш много добре.
Благодаря ти. Мислех, че си в Лондон.
Бях.
Но просто се случи да минаваш от тук?
Бях в Руан, и там се говореше само за
една определена австралийска сестра и нейният Военен Медал.
Разкажи ми за Лондон. Какво правиш там, далеч от войната?
Ами...отидох на театър да гледам една пиеса миналият ден.
Пиеса? От кого?
Някакъв скандинавски тип.
Е, не съм сигурен, че схванах за какво беше писал.
Преди всичко актьорите бяха ангажирани да декламират на висок глас
за плачевното състояние на модерният човек.
Трябва да подбираш пиесите си по-внимателно.
Върви да гледаш комедия от Уайлд.
Или сатира от Бърнард Шоу.
Върни се с мен и ще те заведа на всяка пиеса в Лондон.
Знам, че беше в Троа Арбр, преди да дойда във Франция.
Направих запитвания.
Виждаш ли, ти си по някакъв начин в мислите ми.
По някакъв начин в мислите ми!
Още от Египет...
...не е минал и един ден,
в който да не съм се събудил, мислейки за теб.
Дойдох да...да ти направя още едно предложение, за брак.
Аз...аз не съм незрял, Алис.
Познавам загубата, от която си пострадала.
И не предполагам ни най-малко,
че ще заместя Хари в сърцето ти.
Но тази война ще свърши един ден.
Ще свърши.
Има бъдеще, отвъд тези години на страдания.
Вярвам, че заедно можем да имаме това бъдеще.
Чувствата ми към теб не са се променили.
Обичам те.
Моля те, омъжи се за мен.
Ксавиер...
Благодаря ти.
Но...
Не мога.
"И не мога да се омъжа за него, Елси,
без значение, че Ксавиер е най-добрият човек, който познавам...
...и че той ще направи най-искрено доброто
да ме направи щастлива.
Не мога да се омъжа за него,
защото преди две години избрах Хари вместо него.
Да се върна при него сега, вместо да започна нов живот,
би означавало да заживея в миналото.
Би било нечестно, жестоко и към двама ни.
Така че скъпа моя сестра Кук,
изглежда, че твоята дружка ще прекара дните си
като стара мома, заобиколена от котки."
Трябва ли да слизаме в бомбо-убежището?
Бомбардират само железопътната линия.
Бегълци от фронта.
Едно нещо ще ти кажа.
Ако немците дойдат тук, преди да довърша тези чорапи за Сид,
Ще настане истински ад за тях.
Скалпел.
Значи, те монтират военноморското оръжие на камион,
промъкват се в полунощ до железопътната линия,
след това изстрелват няколко големи снаряда.
И след това се изтеглят.
По времето, по което фрицовете са будни и ги търсят,
тях ги няма никакви!
Носят се слухове, че така отбелязваме някакъв напредък.
Отблъснали сме ги 20 мили назад на някои места.
Вземаме военно пленници наляво, надясно и в средата.
Още един тампон.
Да го върнем обратно на леглото.
Дайте ми само минута.
Бонжур?
Аз съм, момичето ми.
Сид, добре ли си? Ранен ли си?
- Не, аз съм добре, добре съм. - О, Господи, скъпи!
- Помислих си... - Не, добре съм.
Слушай. Прекрасни новини.
Баща ми и майка ми идват в Лондон,
и той урежда с върховното командване
да ме пуснат в отпуск, за да бъда с тях.
Това е чудесно.
Имаш нужда от почивка,
а и родителите ти ще бъдат толкова доволни да те видят.
Ти също трябва да бъдеш там, разбира се.
О, Сид, много бих се радвала,
но мисля, че шансовете да ми дадат отпуск са доста мизерни.
Със сигурност могат да ти дадат седмица или две.
Не мисля, че ще мога. Ние сме доста заети в момента.
Да, но аз какво да правя?
Едва ли мога да се разхождам из Лондон
без жена ми под ръка, нали?
Виж, трябва да тръгвам, но ще информирам за датите.
Госпожо.
Току-що бях на улицата.
Американските войски идват на тълпи!
Стотици и стотици от тях!
Това е добре, не мислиш ли?
Ако американците са тук най-сетне
със сигурност войната ще се промени.
Елси!
Не мислиш ли, че е добър знак?
Не знам.
Не знам за американците,
не знам за германците, не знам за нищо.
Имам работа за вършене.
Ехо?
Вода. Вода.
Моля те. Вода.
"Стоят там от три дни и половина, Елси.
"Три дни и половина без вода или храна, или грижи,
"пренебрегнати от своите похитители, забравени от всички нас.
"И кой може да ни вини?
"Всички от персонала тук са капнали от умора.
"Но поне майор Бартън дойде,
"и заедно се погрижихме за тези, които бяха все още живи."
Погрижих се за транспорта.
Бог е с Германия.
Отче наш, който си на небето, да се свети Твоето име.
Да дойде Твоето царство, да бъде Твоята воля,
както на земята, така и на небето.
Дай ни днес, насъщния ни хляб,
и прости нам дълговете ни,
както и ние прощаваме на нашите длъжници.
И не ни въвеждай в изкушение, но избави ни от лукавия.
Здравей, момиче.
Одобриха ли отпуска ти за Лондон?
Все още не.
Е, няма да бъде проблем.
Баща ми ще говори с директора на Червеният Кръст,
ще задейства някои връзки.
Сега, оградил съм местата, които трябва да посетим.
Баща ти пише от мое име?
Аха.
Мисля, да започнем с галериите
и после да отидем до Ковънт Гардън.
Наистина ми се иска да не го правеше.
Не се погнусяваш
от това, че се пререждаме на опашката, нали?
Не.
Защото определено никога не се поколеба да използваш
"Свекър ми е Сър Джоузеф Кук" картата преди.
Нещо не е наред?
Казах ти, с този голям наплив
сме много заети в болницата точно сега.
Ще им бъде трудно без мен...
Трудно? Сгурна ли си? Ти си само мед. сестра.
Само сестра или не,
сега не му е времето да се шляя из Лондон.
Въпреки, че аз съм "само мед. сестра".
За бога! Аз не казвам, че не те ценят.
Просто не мога да повярвам, че няма друг,
който да заеме мястото ти.
А аз не мога да повярвам, че ти очакваш от мен просто да дойда до...
Добре! Добре!
Това просто изглежда малко, нали знаеш...
...поставяш твоята...
...това, което правиш пред нас.
Нямаме много шансове да бъдем заедно.
Много бих искала да се възползвам от този, но не мога.
Знам, че се нуждаеш от мен,
но в момента настина вярвам, че тук съм по-нужна.
Алис! Алис!
Алис!
Какво си мислеше, че правиш, стоейки там под светлината?
- Нищо. - Швабите можеше да те видят.
- Можеше да те убият. - Но не ме убиха.
Какво правеше?
Пожелаваше си нещо?
Нещо такова.
Също така, може и да се топлим. - Да, сър.
Знаеш ли, аз...
...се чудех дали има някой, който бди над мен.
Направих 476 упойки
и...още не съм изгубила пациент.
Не, Хилда.
Това си просто ти.
Какво искаш да кажеш?
Искам да кажа, че си добра в работата си.
Ох. Както и ти.
Както и ти, сестра Рос Кинг.
Аз...писах на мис Уилсън.
Бяхме в лазарета достатъчно дълго.
- Сестра Рос Кинг. - Ох, мис Уилсън.
- Сестра Стиил. - Мис Уилсън.
Добре дошли. Ще видите много промени.
♪ Бях див скитник
♪ За много...♪
"Любими мой Сид,
предполагам, си чул новината,
че Лил, Остенде и Дуе са превзети?
Най-сетне, в тази, петата година от войната,
наистина изглежда, че вълната може би се обръща.
"Мисля, че ако бяхме осъзнали, когато се записахме,
че след четири години ние все още щяхме да сме тук,
все още да се бъхтим,
боя се, че сърцата ни биха се свили."
♪ Не, не, никога не
♪ Не, не, никога, никога повече...♪
"Скъпи мой,
не позволявай мрака от тази дълга война да запълни сърцето ти.
Всички неща минават и отминават.
Но аз винаги ще бъда твоя любяща съпруга.
Елси."
♪ Кажи им какво направих
♪ И аз ще ги помоля за извинение...♪
- Дали това е конвой? - Примирие е!
Примирие е!
Примирие е, Алис!
Германия се е предала!
О, Боже мой!
Извинете.
Бъдете живи и здрави!
Бъдете здрава, сестро!
Вие също, редник!
Земята на Дългия Бял Облак? Лиспваше ли ти?
Може да се обзаложиш, новозеландче!
- Хайде, сестро! - Ох!
Какво мислите, сестри? Направихме го, нали? Спечелихме!
- Да, предполагам, че е така. - И благодаря на Бог за това!
Благодаря ти Боже!
Занеш ли, не вярвам, че има Бог.
Не вярваш в Бог?
Ти не ми приличаш
на човек, който не вярва в нищо.
Вярвам в даването на шанс и в правенето на най-доброто.
Да бъдеш мил.
И вярвам в приятелите си.
Браво на вас, сестро!
Нося проклетите напитки...на проклетите си приятели, ясно?
Ах!
Значи това е наградата, платена от тези момчета,
която получаваме.
Надявам се, че няма да си позволим да ги забравим.
Това би било престъпление.
Не мога да си представя някога да забравя.
Нито пък аз.
Алис, мис Уилсън, елате!
- Ох, не, не. - Сигурни ли сте?
- Не, не. Върви. Върви. - Ох!
Майор Спрингър, ще ми окажете ли честа за един танц?
Разбира се. За мен ще бъде удоволствие.
Ето. Няма да ми трябва повече.
По дяволите, прибирам се вкъщи!
- Но това твоя кон ли е? - Не!
Но може да го имаш.
И, какво е станало с тях?
В какво се превърнаха тези АНЗАК момичета
след като войната приключи, след като преобърна света им наопаки?
Големи усмивки. Много добре.
Елси Кук и съпруга й Сид, се завърнаха в Австралия.
Сид стана председател на общинският съвет,
първо в Пърт и после в Сидни,
където Елси отгледа сина им
и започна и ръководи успешен бизнес с антики.
Тя се включи в благотворителна дейност с Уеслианската църква,
по-специално в подкрепа на жените, изпаднали в трудно положение.
Беше зад един шкаф в склада,
но не можех да те оставя да заминеш без това най-важно...
Олив Хейнс се омъжи за Пат Дуули преди края на войната.
Пат стана успешен адвокат.
С Олив имат седем деца, едно от които има Синдрома на Даун.
Отказвайки да затвори детето си далеч, далеч от очите, далеч от ума,
Олив спомогна създаването на спец. училище за деца с Даун.
Когато Втората Световна Война започна,
Пат отиде повторно войник, а Олив работи за Червения Кръст.
Хилда Стийл продължи следването си,
за обучение в Лондон като масажистка.
Тя се завърна в Нова Зеландия, омъжена и с дъщеря,
но брака й се разпадна само след една година.
Тя беше командваща сестра и Старша сестра
в болница в Окланд и Нелсън,
след това работи в туберколозни клиники, която станаха
предшественици на Новозеландската общност на медицинските сестри.
Грейс Уилсън стана главна старша сестра
на австралийската армия
и служи в Близкия изток през Втората световна война.
Тя беше президент на Кралския Викториански колеж за мед. сестри,
трикратен президент на Клуба на мед. сестрите възвръщенци,
довереничка на Олтара на Възпоминанието
и през 1953 беше направена първия член
на моряците, войниците и пилотите възвръщенци на
Имперската лига на Австралия.
Ох, Олив!
И тогава, на възраст от 74
Грейс Уилсън накрая направи нещо изцяло за себе си.
Влюби се и се омъжи.
Така че може би е възможно
да създадеш нов живот след като един стар е преминал.
Срещнах Сидни Апълфор на пътешествие към вкъщи.
Той беше доктор,
и е бил във войната почти толкова дълго, колкото аз.
Това не е ли... Виждаш ли това там?
- Какво е това? - Това кит ли е или?
Оженихме се през Август 1919
и заедно ръководихме медицинската му практика в селските райони на Виктория.
Имахме четири красиви деца.
Но никога не забравих другия живот, който Великата война ми отне.