Досега в "Легенди" Имаме изненада за теб.
И извинение.
Почти съм на перона.
Не съществува Мартин Одън. Той е легенда.
Кой съм аз?
Полицията откри още свидетели.
Защо не ми каза, че си бил там.
-Не съм го убил аз. -А кой?
-Не знам.
По случай под прикритие ли работиш?
Данте Орбак,
британски оръжеен барон.
Ана, свали оръжието.
Всичко ще бъде наред.
Нищо няма да бъде наред.
Никога няма да се върна в клетка.
Хубаво е да си пак в собствената си кожа, нали?
О, да.
Всъщност е много приятно.
Изглеждаш изтощен.
Спиш ли достатъчно?
Да, тук там.
Беше ли трудно да се отървеш от легендата този път?
Разбира се, че беше.
Данте живее добре.
Хубава кола, хубави дрехи.
Как се чувстваш, връщайки се към Мартин Одън?
Как се чувствам?
Искаш да кажеш какви са чувствата ми?
Връщайки се към себе си,
изпитваш ли силни емоции?
Беше ли тъжен?
Облекчен?
Беше ли ядосан?
Да, ъммм...
Да, бях ядосан.
Много ядосан.
Защото...?
Защото знаех, че ще трябва да отговарям
на глупавите ви въпроси отново.
Мартин, когато агентите излизат от прикритие,
често показват признаци на силен стрес.
Понякога стресът е предизвикан от вина,
която чувстват заради неща, които са направили докато са били под прикритие.
Стрес и вина?
Мислиш, че показвам такива признаци?
Чрез сарказма ти...
да, мисля че е така.
Какво знаеш за нас?
Работя със служителите на ОПП от години.
Верно?
От години?
Да.
Някога правила ли си го?
Да влезеш по прикритие?
- Да навлезеш в легенда. - Това не е част от работата ми.
Но седиш тук и ми разправяш какви признаци показвам?
Ти, която никога не си правила нищо.
Никога не си била на тясно?
- Мартин, тук съм да ти помогна. - И как ще ми помогнеш
когато не знаеш за какво говориш?
Мога да слушам. Можеш да обясниш.
- Можем да го обсъдим... - Да, и на края да се наревем заедно?
Спри да ми губиш времето!
Да бе! Продължавай!
Запиши си го това: той е много гневен
Агресивен!
Какво представление си давате тук.
Ще ти го кажа така:
Хора, които не го правите, казвате на хора като мен,
които го правят, как да си вършат работата
Искам да кажа, че това... ъ-ъ...
в същност не внушава много... ъ-ъ... много доверие, нали?
Вярваш ли си?
Чувстваш ли, че легендите променят твоята същност?
Леле, причиняваш ми зверско главоболие!
Знаеш ли?
От какво се страхуваш, Мартин?
К'во, сега признаци на страх ли показвам?
Ти ми кажи.
В същност не.
Показвам ъ-ъ...
да ти го набутам!
Това изглеждаше забавно.
Ще ти изпратя доклада си следобед.
Къде е началник Гейтс?
Във Вашингтон за среща на подкомисията тази седмица.
Решението е мое!
Каква е присъдата на Мартин?
Той е враждебен, нестабилен.
Не мога да препоръчам
връщането му на активна служба.
Знам, че това беше труден случай, агент Макгуайър,
но Мартин се е справял с тежки травми
на полесражението и преди.
Мисля че сега има нещо друго.
През каквото и да минава в момента, то не е нещо, което е направил
като Данте Орбак или друга легенда.
Той се бори с това да бъде отново Мартин Одъм.
Изведнъж се появяваш
и не знаеш кой си през половината от времето.
Хора умряха днес, защото разчетох времето погрешно.
- Не съм този, който си мисля. - Добре дошъл в къщи, г-н Орбак.
- Не съм този, който си мисля. - Мартин Одъм не съществува.
- Орбак... - Той не съществува!
Не съм този, който си мисля. Кой съм аз?!
ЛЕГЕНДИ еп. 5
Не ми казвай, че ти вързаха тенекия.
Как си тази вечер?
Тони.
Крис.
Искаш де ме черпиш питие ли?
Женен съм, Крис.
Взел си свободна вечер.
Какво?
Миииии...
ще побеснееш, когато ти кажа.
Крис, хайде де, агент Макгуайър, само ме остави да обясня...
Не! Трябваше първо да се идентифицираш, задник такъв!
Имам само няколко въпроса към теб.
Проследи ли ме до тук?
Не можах да те доближа в работата.
Става въпрос за Мартин Одъм.
Имаш около две минути, докато портиера ми докара колата.
Това е видео, заснето от свидетел
на убийството на бездомник...
Робърт Маккомбс.
А това е вашият агент... Мартин Одъм
застанал над него.
Мислиш, че Мартин го е убил?
Мислех. После друг свидетел ми разказа,
че жена от тълпата го е направила и после се отдалечила.
Одъм се появява точно след нея.
Ами разпитай Мартин. Виж какво има да каже.
Вече го направих.
И всичко, което той каза,
беше една огромна лъжа защо е бил там.
Това ме шокира.
После началник Гейтс дойде в дома ми
да ми каже да зарежа случая.
Да, и аз гледах така.
Кой е?
Соня.
Донесох вечеря.
- Здрасти. - Здравей.
Човека от долния етаж знае какво поръчваш,
но взех някои допълнителни неща, за всеки случай.
Знам, че трябваше да се обадя.
Кофти ми е за разправията ни от онази нощ.
Прекъсвам ли нещо?
Не.
Не, извинявай!
Влез. Радвам се, че дойде.
От къде се сдоби с пиано?
Някой го е зарязал тук.
Прекалено е голямо за пренасяне, предполагам.
Заради него взех този апартамент.
Пианото... и гледката.
Аха.
Тези две неща и мисля, че няма други причини.
Ами, евтин е.
Близо е до вас.
Уча се да свиря, всъщност.
- Верно? - Аха.
Изсвири ми нещо.
Не мисля, че трябва.
Не още.
Последния път, когато те видях, каза че имаш проблеми.
Да, аз, ъ-ъ, срещам се с някого, за да реша проблема.
Срещаш се с психиатър?
Да. Добре е.
Браво на теб!
Взимам си малко почивка, всъщност.
Изглеждаш изморен.
Да, не спя много.
Не искам, всъщност.
Имах... имах едни такива сънища...
А проблемите с паметта?
Ами, плашещо е...
да имаш бели петна.
И стават все по-големи.
Просто имам чувството, че някой ден ще..
ще се събудя и няма да знам собственото си име
Аз знам името ти.
Мартин Макдоналд Одъм.
Корав тип.
Който спира лошите типове.
Да.
Не. За мен повече не.
Не трябва вече да си тръгваш, нали?
Не. Но знам какво правиш, Мартин.
Да?
Какво правя?
Имам всякакви белези
по цялото тяло.
Нямам идея от къде са се появили.
Не мога да повярвам, че не помниш.
Преминали сме през това, Мартин.
Попадна в автомобилна катастрофа.
Пиян шофьор, най-вероятно.
Удар и бягство.
Трябваше да разрежат останките, за да де извадят.
Беше в болница три седмици, в кома.
И когато се събуди...
не помнеше нищо.
- Дори мен. - Кога беше това?
Февруари 2004.
Намериха ли шофьора?
Не. Не успяха.
Стана късно. Трябва да си вървя.
Удар и бягство оставят човек в кома.
Жертва на катастрофа излиза от болницата
...масивна...
...травма...
...кома...
...17 дни...
Знам името ти.
Мартин Макдоналд Одъм.
Мартин Одъм не съществува.
- Не се доверявай на никого. - Не помниш ли?
Попадна в автомобилна катастрофа.
Не искат да знаеш истината
Не искат да знаеш
кой си.
Мартин Одъм не съществува.
- Той е легенда. - Не съм този, който си мисля.
Всичко за него е фалшиво. Мартин Одъм не съществува.
- Не съм този, който си мисля.
Той не съществува. Нося книга
в левия ми джоб... отговора е вътре...
Отговора е вътре...
Маги! Аз съм, Мартин.
Можеш ли да ми направиш една услуга? Запиши тези цифри.
Две, нула, три...
седем, шест, девет...
осем, едно, осем, пет.
Не знам.
Надявам се ти да ми кажеш.
Мартин не ми е казвал нищо за това.
Маккомб беше ли част
- от действаща операция? - Не, до колкото знам.
Тогава Мартин Одъм е забъркан в убийство.
А началник Гейтс го прикрива.
- Искаш ли да ми кажеш защо? - Ти си луд!
Чуй, хей, чакай, разбирам
че изпитвам лоялността ти. Разбирам го.
Само обмисли това:
Точно преди да намушкат Маккомбс,
всички охранителни камери замръзват...
синхронизирани електронни смущения,
на висока честота.
Това е най-съвременната технология.
Какво ти говори това?
Било е удар.
От професионалист.
Може ли да бъде нещо друго?
- В какво беше забъркан Маккомбс? - До колкото знам,
само гмуркане в боклука, поркане, малко просия.
Трябва да е имало причина поради която някой го е искал мъртъв.
Именно.
Тъкмо отивах към службата за ветераните,
да видя дали мога да хвърля един поглед на психоекспертизата на Маккомб.
Добре.
Да вървим.
Тайландския ресторант на Дюк Лос Анджелис, Калифорния
Здрасти.
Привет.
Как си?
Не изглеждаш добре.
Да. Така е.
Слушай, ъ-ъ, благодаря ти, че се срещаме извън офиса-
Да.
Как я караш? Шляеш се по плажа,
наливаш се? Какво правиш?
Ами, просто си седя тук по цял ден.
Вслушвам се в себе си.
Проверих поредицата от цифри.
Да? И... нещо?
Ще ти предам кратката версия.
До-обре...
криптоанализа не даде резултат; GPS,
номера на социални осигуровки, IP адреси
нищо от тези не съвпадна... после се сетих за един тип
с който се срещах миналата година
той работеше за Националната агенция за сигурност, беше много на вътре
в системата за наблюдение
и колко страхотно би било
- за обществото да няма престъпления... - Да.
Кошмар. Знаеш как е.
- Не е готино въобще. - Маги...
Извинявай. Ами, всичко това ме накара да се замисля,
и съм малко притеснена,
'щото е малко очевидно, обаче...
Десет цифри.
Ама това е телефонен номер!
Да. Сигурно за това е прегънал страниците...
- в случай, че го забрави. - Да!
Не се притеснявай.
Вече го набирах и попаднах
на частна гласова поща. Не оставих съобщение
или нещо друго, но няма поздрав,
само сигнал.
Някакъв шанс да разбереш на кого принадлежи тази гласова поща?
Ами... след като минава през телефонната компания,
трябва да дадеш име и адрес за да сключиш договор.
Името на човека е Денис Еванс.
Маги, трябва да си внимателна.
Трябва да си покриеш следите, разбираш ли?
Не казвай на никого за това.
Ако те хванат, може...
да си загубя работата, знам.
Или да си загубиш живота.
Ще бъда внимателна.
Защо просто не ми кажеш какво става?
Имам следа по един случай.
Още не мога да кажа какво става, обаче..
мисля, че е голямо.
И колкото по-малко знаеш...
в толкова по-голяма безопасност ще бъдеш.
Добре.
Трябва да кажеш на Гейтс.
Да, когато дойде момента.
В момента не съм на служба и, имайки предвид сегашния ми статут...
Набутан в кенефа имаш предвид.
Да. По-добре първо
да разреша случая.
Нали така?
После ще моля за милост.
Денис Еванс, а?
Адресът му е на гърба на снимката.
Има излъчване на пълен интроверт.
Живее от инвалидна пенсия, бил е шофьор на камион.
Денис Еванс?
Аз съм Мартин Одъм, ФБР.
Какво искате?
Надявах се да Ви задам няколко въпроса относно Робърт Маккомбс.
Не, ъ-ъ, нямам коментар по това, шефе.
Какво, познаваш ли го?
- Не разговарям с никого. - Трябват ми само няколко минути.
Стой далеч от мен.
Моля те, човече, не ме убивай! Не ме убивай! Моля те...
От къде познаваш Маккомбс?
- От къде познаваш Маккомбс? - Не започвай с това.
Ако ще го правиш, просто го направи.
Кой мислиш че съм аз?
Човече, защо ме измъчваш?
Няма да те нараня.
Искам само някои отговори, става ли?
Става ли?
Чакай, я пак кажи как ти беше името?
Мартин Одъм.
Не! Не, истинското ти име!
Това е истинското ми име.
Не.
Не, не е!
Познавам те, човече.
Познавам те!
Ти си на снимката.
Каква снимка?
Извинявай за това с брадвето!
Мислех, че се разбра погрешно.
Уплаши ли се че ще убия?
Знам, че ПТСД прави параноя, но, ъ,
пак не можеш да внимаваш достатъчно.
Казвам ти, ти си в тази снимка.
Ако мога дя я намеря.
Кой е след теб?
Не знам. Тоест, не знам кои са,
но знам, че ме наблюдават. Дори се опитаха да ме убият
няколко пъти... заради това живея извън мрежата.
Поне си мислех така.
А. Ето. Ето я.
Виж.
Ето те и теб.
Ето го Маккоумбс. Ето ме и мен.
Къде беше снимано това?
Надявах се ти да ми кажеш.
Не знам. Някъде в Ирак, мисля.
Не.
Не съм бил в Ирак никога.
Да, беше. Беше.
Ето те, човече, точно тук.
И-и има дата на гърба.
Февруари, 2004-та.
Беше в автомобилен инцидент.
Избягал шофьор. Не помниш ли?
Един шофьор, смятат... февруари, 2004-та...
Това-това трябва да е било подправено някак,
'щото никога не съм бил там. Никога там.
Не можеш да си спомниш... не можеш, не мога да си спомня,
Маккомбс не можа да си спомни.
Виж, всички получихме същото.
Направиха ни нещо там, човече.
Не знам, те-те-те
ни разбъркаха мозъците или нещо такова.
Те ни сложиха микрочипове в зъбите.
Това са параноични глупости.
Така ли?! Искат ни мъртви.
Искат ни мъртви. Затова ни преследват.
Нали? За да покрият каквото
са ни направили там.
Казвам ти... не вярвай на никого.
Не вярвай на никого.
- Никого. - Никого.
Разкажи ми за Маккоумбс.
Не знам, Маккоубмс,
той-той ме откри когато симптомите му се показаха.
И се опитахме да открием отговори, но удряхме на стени.
Казвам ти, има някакво прикриване.
И стига до върха, човече.
До върха.
Говорил ли с още някого от снимката?
Всички са мъртви.
Мислех, че сме само аз и Маккоумбс,
докато ти не се появи... сега сме трима.
Не, пак сме двама.
Маккоумбс е мъртъв сега.
Хванаха го?
Хванаха го... разкри се твърде много.
Трябва да се махна от тук, човече; трябва да изчезна.
Чакай...
- О. - Какво има?
Ох, ох.
- Чакай. - Какво има?
Има-има един човек. тоя, дето...
Маккоубмс търсеше.
Тоя, дето Маккоубмс търсеше.
Написах името му тук.
Може би ФБР може... да го проследи.
Този човек... Кайл Добсън.
Той знае какво ни се е случило.
Той командваше там.
Къде е сега?
Не знам.
Не знам. Не искам да знам.
Не бих се доближил до него.
Искам да кажа, той сигурно е убил Маккоумбс.
...
Това е под доктор-пациент конфиденциалност.
Съжалявам, но не мога да Ви кажа за лечението, което давахме
- на г-н Маккоубмс, - Това е активно разследване,
д-р. Брукс. Робърт Маккоумбс вече няма
какво да крие.
Той е мъртъв.
Е, съжалявам
да чуя това.
Но пак не променя нищо.
- Значи ще ни накарате да вземем призовка? - Животът е тежък.
Да.
Да, така е, така че... кажете ми, колко
рецепти за окситоцин сте писали тия дни?
Не мога да кажа.
- Защо? - Знам, че злоупотребата с окси
е голям проблем.
И знаете какво казват DEA, нали?
Вярвай, но проверявай.
Заплашвате ли ме?
Не, не, разбира се, че не. Никога не бих го направил.
Наречете го убедителен авторитет.
Ще го държим между нас.
Не! Не, не.
Мислиш, че знаеш. Но не знаеш, човече.
Само си мислеш, че знаеш, но това е...
военна трагедия.
Изяжда те.
Отиваш в Ирак, на тях не им пука какво ни се случва.
Той беше диагнозиран с
личностно дисоциатовно разстройство.
Това като раздвоение на личността ли е?
Подобно. По-скоро той... е изгубил себе си,
забравил е кой е. Когато се върна
от Ирак той имаше тежко ПТСД:
безсъние, кошмари, параноя, загуба на памет.
Казах на Еванс, каза на Еванс...
трябва да се прикрие.
Еванс... знаеш ли кой е това?
Той беше приятел на Маккоубмс от Ирак.
Посети го тук веднъж.
Първото му име беше... Денис.
Валеше огън.
Видях целия свят да гори.
Каква беше онази поговорка? "Просто защото си параноик
не значи, че не те преследват"?
Добре изиграно.
Как позна, че докторът е предписвал много?
Хвърлих зарове, играех с шансовете.
- Значи просто беше късмет. - Не, не късмет.
Умение. Майсторство.
Та, откъде си научил тези умения?
Бях с отдел "Убийства" на LAPD преди да влязва в Бюрото.
Сещаш се, истинската полиция.
Ммм, ясно.
Ти си един от тези обърнати сноби,
които гледат отвисоко на всички дошли през академията.
- Мислиш, че ни беше лесно. - Е, фактите, такива, каквито са...
горе-долу.
Дълбоко прикритие е малко по-различно.
Кайл Добсън е издирван от Интерпол,
но файлът е запечатан... няма достъп
без оторизацията на Гейтс.
Искам патешки ролца.
Къде отиде келнерът?
Просто изчезна.
Добсън беше в Ирак от 2003
до 2006.
С частна военна компания наречена "Верекс",
където беше под разследване за недекларирани пари,
липсващи оръжия,
дори няколко килима от палата на Саддам,
но разследванията не стигнаха до никъде.
- Къде е сега? - Хюстън.
Местното ПУ има Добсън като заподозрян в контрабанда.
Не могат да го намерят.
Какво има?
Използва ли компютрите в ОДП?
Покри ли следите както ти казах?
- Разбира се. - Не искам това
да стигне до теб... нито от Гейтс, нито от когото и да .
Ясно, Мартин.
Е, не искам да съм груб.
Аз съм голямо момиче.
Добре? Знам какво правя.
Така успях да намеря това.
Какво е?
Намерих го в досието му от Ирак.
Цялото е било изтрито.
Но успях да проследя серийния номер на досието.
От министерството на отбраната е.
Нещо наречено операция "Огнен дъжд".
Прикрии се!
Мартин?
Чувал ли си я?
Маги, искам просто да ме качиш на самолет
за Хюстън, този следобед.
Защо, ще отидеш след Добсън и какво?
- Аз съм твоя пътен агент? - Моля те.
Моля те, виж, просто направи онова с компютъра, ок?
Запази билет
под името Лен Барлоу.
Лен Барлоу.
Той легенда ли е?
Да, по повече от един начин.
Мартин, знаеш, че е откачено да отидеш сам.
Добре... кажи ми за него.
Попълни историята му назад.
Нека ти помогна.
Лен е каубой.
Роден е век и половина твърде късно.
Отгледан е в Мидланд.
Баща му е работил в нефтените находища, майка му го е напуснала...
отишла си е когато е бил на седем.
В живота си е трябвало да взима каквото може.
И е обичал да си играе на престъпник.
Прекарал е време
в затвора за въоръжен грабеж.
Но се е научил да е по-добър.
Добре, ще дам на Лен дълго криминално досие.
От юношески до окръжни до щатски затвори,
пробации и условни полицаи.
Затворът е бил професионално училище.
Научил се е да разбира сейфове, излязъл е,
започнал да бележи точки.
Добре се е оправил.
Ченгетата ме наричаха източно тексаски контрабандо.
Хей!
Имам друга репутация също.
Нека кажем, че никога не съм губил престрелка
поради липса на стрелба.
Маккоубмс се връща от Ирак с ПТСД,
изгубва връзка с реалността и умира.
Е, убийството му определно не е било инцидент.
Нито намесата на Мартин.
Правиш големи скоци.
Сигурна ли си, че фактът, че двамата имате връзка не
пречи на обективността ти.
Кой е казал, че имаме връзка?
Добър съм в работата си.
- Това го е казал. - Не толкова добър, Тони.
Нямам връзки.
Г-н Еванс?
Моля отворете! ФБР!
Ще проверя отзад.
Шшш!
Имаме взлом.
Кристъл.
О, Господи.
Какво става тук, по дяволите?
♪ I can't settle on sunshine ♪
♪ I can't take all the heat... ♪
Стреляй, човече!
Мислих, че съм приключил с теб.
Колко време мина, Чанг?
От последния път?
Ботуш на врата?
Две години.
Барман.
Бърбън за приятеля ми.
Как си тия дни?
Изнасилват ме направо, така съм.
Тези, с които работя... никаква почтеност.
Имахме сделка... Аз покривам нещата им на пристанището,
подсигурявам, че ще минат митницата,
и получавам Heisman за обратен удар.
- Е, звучи като лош бизнес. - Тъпо е.
Да отчуждиш партньор... поражда ненавист.
Чакай. Ти си тук.
Което значи че искаш нещо.
Чувал ли си някога за Кайл Добсън.
Добсън.
Добсън е лош пич.
Познаваш го?
Както познавам Дамер и Кен Скилинг...
само по репутация.
Какъв е бизнесът му?
Импорт-експорт.
Чух че мести много стока за картела Синалоа.
Жалко, че не го познаваш лично.
Жалко?
Да, разочароващо е.
Ето го.
- Ботуш на врата. - Виж,
правиш малките си схеми тук и правиш постиженията си.
Сега съм тук.
Мога да погледна настрани
- или да те вкарам вътре. - Мислех, че сме приятели, човече.
Виж, сделката беше да наглеждаш нещата тук долу.
Това е четвъртият най-голям град в страната.
Искаш да си информатор или голяма риба в Ломпок?
Трябва да доставяш резултат... така става.
Този Добсън... той е такъв, какъвто трябва да познаваш.
Съжалявам, Поли, трябва да осребря услугата си.
Човече...
Не познавам Добсън.
Може да познавам една негова приятелка.
Ходи на караоке вечери в "Медената кофа".
Да, слушам.
Това ли ще направиш, ще влезеш през момичето?
Не си нейн тип.
Обзалагам се, че познавам някой, който е.
Тя обича каубои, не британци.
Би ѝ харесал Лен Барлоу.
Маккоумбс,
а сега и Еванс са били убити от професионалисти.
И единствената връзка между тях е...
Мартин Одъм.
Какво има? Нещо появи ли се?
Пуснах телефонната история на Еванс.
Не намерих нищо полезно.
Не изглежда е ползвал телефона много.
Криел се е.
Интернетът му също е минавал през
прокси сървъри, така че има смисъл.
Ще продължа да ровя
и ще видя да мога да последвам следата.
Чу ли се с Мартин?
Не. Защо? Трябваше ли?
Не.
Но не си вдига телефона.
Това е.
Благодаря ти.
Мисля, че е време да поговорим
директно с Мартин.
Планът ти е просто да го попиташ какво става?
- Да. - И мислиш, че просто ще ти каже?
Няма причина да не го направи.
Мартин?
Какво правиш?
Взимам възможност.
- Няма да нахлуваме в апартамента му. - Прав/а си,
няма да го правим.
Аз ще.
Мартин?
На тоя му трябва прислуга.
И каталог на ИКЕА.
Името Лен Барлоу
- говори ли ти нещо? - Райс.
- Намери ли нещо? - Лен Барлоу е една от легендите му.
Отцепил се е.
♪ Don't come home a-drinkin' ♪
♪ With lovin' on your mind ♪
♪ Don't come home a-drinkin' ♪
♪ With lovin' on your mind... ♪
Коя е тя?
Приятелката на Добсън?
Имаш прави на едно предположение.
Казвам ти, човече, това е опасно.
Ако тръгнеш натам няма да излезеш от тук.
Трябва да взема
тежката артилерия.
Пееш дори по-добре, отколкото изглеждаш.
И това е меко казано.
Хей.
Не съм намислил нищо.
Просто приятел.
Да ти взема още една текила?
Не мисля, че на приятеля ми ще му хареса много.
Каквото не знае няма да му навреди.
Ако разбере ще навреди на теб.
Няма да кажа ако и ти не.
Аз съм Лен.
Ще налееш ли малко Don Julio Anejos за нас.
Мерси.
Много си самоуверен нещо.
Все някои трябва да е.
За нас и за други като нас.
Хей, Тара, ти си следваща.
Току-що пях.
Е, време е за бис.
Защо не я оставиш сама да реши дали да пее.
Защо не млъкнеш.
Ако мислиш, че ще седя тихо тук
и ще слушам обидите ти, помисли отново.
Твърдоглав съм си така.
Виждаш ли големите копелета до сцената?
Всичко, което трябва да направя
е да свирна и те ще дойдат тук
и ще почнат да бият.
Не свиркай тогава.
Сега...
Ако това е оправено, бих искал да приключа
с разговора си с тази млада дама тук.
Името ти пак?
Тара.
Твърдоглав си, нали?
Пусни ме или остани без ръка.
С него ли си?
Негов приятел.
- Гаджето, за което ти говорих. - Е...
той е късметлия.
О, господи.
Това беше близко.
Уау, доста. Тези са животни.
Не беше толкова зле.
Още имаше време докато се почнем.
Знаеш ли, харесва те с тази тексаска работа.
Автентично е, истинско.
Хей, Мартин... Лен...
мисля да бягам, да се скрия за няколко месеца.
Добре сме обаче, нали?
Дългът към обществото е платен?
Добре сме.
ОК.
Тара, ако можеш
опитай се да не духаш на непознати по пътя към вкъщи.
Тогава по-добре ме закарай.
Соня, добре ли си?
Да.
Обадих се да кажа здрасти.
- Не е добро време за разговор? - Зависи кой излезе от врата
която гледам.
На работа ли си в момента.
- Моля? - Работиш ли?
Наминах през апартамента ти снощи, но не беше там.
Аз съм в Хюстън. Ъ, ФБР конференция.
Как спа? Без кошмари, надявам се.
Не.
Добре. Слушай, просто исках да кажа колко приятно беше
да поговорим отново.
Като старите времена.
Липсваше ми това.
Да.
Да, липсваше ми и на мен.
Трябва да те накарам
да ми посвириш на пианото някой път.
Мога ли да ти задам въпрос?
Февруари, 2004-та.
Сигурна ли си, че тогава имах автомобилен инцидент?
Разбира се че да.
На онзи св. Валентин ти...
трябваше да ме заведеш на Хавайте.
Ето те, човече. Точно тук.
- Никога не съм бил в Ирак. - И е отбелязано 2004-та.
Не помниш ли?
Помня.
Просто се чудех дали е тази година или предходната.
Слушай, може ли да ти се обадя като се върна?
Ще са само няколко дни.
Добре.
Прегърни Ейдън от мен.
Обичам те.
Как беше това?
Не, отиваме точно тук.
Хайде, това е колата ми.
Облегни се на ръката ми.
- Хайде. Влизай. - Това Камаро ли е?
Не, Мустанг.
Мамка му, не съм била в Камаро
от гимназията.
- Да, знам, ок? - Z/28 със състезателни ленти.
Това беше яко. Уау. Вървял си
в Z/28, човече. Бил си як, бейби.
Ъ, можем ли
да затоплим седалките? Защото
ми става много горещо като се напия,
но сега задникът ми е студен.
Хей.
Ти не си Кампбел.
Не си ядосана за това, нали?
Предполагам не.
Мислих да видим приятеля ти, Добсън.
Какъв е адресът?
Кайл?
Не мисля, че е добра идея.
Имам бизнес предложение за него.
Хайде, ще вземем бира по пътя.
Ще бъде забавно.
Ти сериозно ли?
Не можеш да имаш достатъчно приятели.
Кайл мисли, че не знам за това място, но знам.
Нека ти помогна, скъпа.
Разбрах.
Кой е вътре?
Не знам, сигурно Кайл и някой от хората му.
Има ли задна врата?
Защо ти пука?
Кой е?
Аз съм. Пусни ме.
Е, това беше твоя идея.
Хайде.
Не трябва да си тук.
О, млъкни.
Петък е.
Взехме бира.
Кой е това?
Името ми е Барлоу.
Къде е Кайл?
Отзад ли е?
Ох. Хайде де.
Кайл!
- Ще ти се обадя после - Кайл!
Какво по дяволите правиш тук?
Е, Лен тук беше достатъчно добър да ме повози.
Тара, работя.
Много работиш, бейби.
Хей.
Как каза че ти беше името?
Лен Барлоу.
Изглеждаш ми познато.
Срещали ли сме се преди?
Не мисля така.
Не?
Помня лица.
Имена... не толкова.
Определено
помня мутрата ти.
Защо си толкова странен,
Кайл?
Хмм?
Приличаш на един, когото познавах
преди 10 години, в Ирак.
Напълно.
Можеш да си му близнак.
Всеки си има такъв някъде.
Сега ми разкажи за този твой приятел.
Какво правехте в Ирак?
Не съм казал, че ми е бил приятел.
Това, което знам: трябва да е мъртъв.
Добре, вие сте тъпи.
Избощо не е забавно.
Ох!
Ааа!
Какво искаш?
Искаш пари?
Искам отговори.
Ставай.
Беше удоволствие, скъпа.
Мърдай!
Давай...
Правиш голяма грешка, задник.
Влизай в колата! Движение!
Влизай! Влизай тук!
Sync and corrections by explosiveskull www.addic7ed.com