Синхронизация и редакция honeybunny www.addic7ed.com
Пак носиш черния плащ.
Бях изпратен да преговарям с теб.
Изглежда доверчивата ми страна надделя.
И преди се е случвало.
Надявах се лоялността ти да е истинска, когато ни се закле, Джон Сняг.
И тя беше.
Полуръката ми заповяда да се присъединя към вашата армия
и да донеса каквато информация мога обратно в Черен Замък.
Накара ме да го убия, за да можеш да ми се довериш.
Бях лоялен...
на него и на клетвите си към Нощния страж.
Всички клетви?
Тя не беше достатъчна, за да те промени, а?
Ти беше ли достатъчен, за да я промениш?
Тя заби три стрели в мен,
когато избягах.
Видя ли я отново в Черен Замък?
- Да. - И?
Тя е мъртва.
- Ти ли го направи? - Не.
Ще пием за нея.
От всички начини, по които бих те убил,
отровата ще е последният.
- За Игрит. - За Игрит.
Това не е вино.
Не, това е подобаващо северно питие, Джон Сняг.
Справи се добре. Би се усилено.
Уби някои от най-силните ни мъже.
Един от великаните ни влезе във вашия тунел,
и никога не се върна.
Маг Могъщия.
Той е мъртъв.
Той уби приятеля ми Грен.
Той беше техен крал.
Последният от род, който започва
преди Първите хора.
Грен дойде от ферма.
- Маг и Грен. - Грен и Маг.
Кълбек, мога ли да те помоля за нещо за ядене?
Не мисля, че гостът ни е ял каквото и да е
от доста време.
Значи си тук, за да направим сделка?
Обърни армията си и се прибери.
Знаеш, че знам, че стрелите ви привършват,
че маслото ви привършва, хората ви привършват.
Колко останаха, 50?
Казах на Тормунд и Орел.
Имаме повече от хиляда човека.
Показах ви всичко, което имах.
Цялата армия, сто хиляди.
И какво направихте? Стреляхте по нас с всичко, което имахте.
Не беше много. В момента, в който видях това,
изпратих 400 мъже да изкатерят Вала,
по незащитена част на пет мили западно от тук.
Много от тях ще умрат, катерейки се,
но повечето от тях ще го прехвърлят преди денят да е свършил.
Честен съм с теб, Джон Сняг,
а това е повече от всичко, което някога си правил за мен.
Хората ми кървяха достатъчно.
Не сме тук да завладяваме.
Тук сме, за да се скрием зад вашия Вал.
Точно като вас. Трябва ни тунела ви.
Сега и двамата знаем, че зимата идва.
И ако моите хора не са на юг от Вала, когато тя дойде не на шега,
всички ще свършим по-зле от мъртви.
Искаш да се пазариш с мен?
Ето я сделката.
Връщаш се, отваряш прохода за нас
и ти се заклевам, че никой друг няма да умре.
Откажи
и ще убием всички в Черен Замък.
О, значи затова си тук.
Убеден съм, че можеш да го направиш преди някой от тях да те е спрял.
Разбира се, те ще те убият.
Ще те убият бавно.
Но ти си знаел това, когато влезе тук.
Способен ли си да го направиш, Джон Сняг?
Да убиеш човек в собствената му палатка, който току-що ти е предложил мир?
Това ли представлява Нощния Страж?
Това ли представляваш ти?
Идват конници!
- Нападаш ли ни? - Не.
Както ти каза, нямаме достатъчно хора.
Дръж се за мен! За мен!
Залегни!
Казах ти, че хората ми кървяха достатъчно
и бях сериозен.
Обградете ги.
Остани с конете.
Ти си Краля отвъд Вала?
- Знаеш ли кой съм аз? - Не съм имал удоволствието.
Това е Станис Баратеон,
истинският крал на Седемте Кралства.
Не сме в Седемте Кралства и не сте облечен за това време.
Обикновено се коленичи, когато се предавате на крал.
Ние не коленичим.
Ще окова хиляди твои хора докато падне нощта,
няма къде да ги сложа, нито с какво да ги нахраня.
Не съм тук, за да убивам бити кучета.
Съдбата им зависи от техния крал.
Въпреки това, ние не заставаме на колене.
Отведете тези мъже.
Какво прави мъж от Нощния Страж в дивашки лагер?
Бях изпратен да преговарям с Краля отвъд Вала.
Говориш с единствения истински крал, момче.
Ще се обръщаш към него с Ваша Милост.
Знам, че е кралят. Баща ми умря за него.
Казвам се Джон Сняг, Ваша Милост.
Аз съм сина на Нед Старк.
Баща ти беше достоен човек.
Беше, Ваша Милост.
Какво би направил според теб той с него?
Веднъж бях затворник на този човек.
Можеше да ме измъчва. Можеше да ме убие.
Но той пощади живота ми.
Мисля, че баща ми би го взел за затворник,
би изслушал какво има да каже.
Много добре тогава. Отведете го.
Ваша Милост.
Ако баща ми беше видял нещата, които съм виждал,
той също щеше да Ви каже да изгорите телата преди идването на нощта.
Всеки от тях.
Бих предложил маково мляко,
за да облекчи болката му, но той е напълно безчувствен.
Проклетите Мартел.
Причината, изглежда, е отрова от мантикора.
Така е. Мантикората Глава на смъртта.
Да, чел съм много за нея.
Това е ужасна отрова.
Обикновено с Мантарийски произход.
О, да, да.
Нищо не може да се направи.
Напротив.
Може ли да попитам какво си мислиш, че правиш?
Спасявам го.
Ваша Милост, иска ми се да не беше вярно,
но сър Грегор не може да бъде спасен.
Съвсем невъзможно е.
Този човек дори не е майстер,
да не говорим за Велик майстер.
Така е най-добре.
Няма майстер, който да знае как да го спаси.
Точно тази арогантност
бе причината да го изгонят от Цитаделата, Ваша Милост.
Неговото любопитство бе сметнато за опасно и противоестествено.
И с право, по мое мнение.
Свободен сте, Велики майстере.
Но Ваша Милост, това е моята лаборатория.
- Вече не е. - Но аз...
- Можеш ли да го спасиш? - Трудно е да се каже, Ваша Милост.
Но ако вземете за пример досегашната ми работа...
...имаме шанс.
Направи всичко по силите си.
Ако се нуждаеш от нещо, ела при мен.
Благодаря, Ваша Милост.
Трябва да знаете,
процесът може да го промени...
по някакъв начин.
Ще го отслаби ли?
О, не.
Много добре, тогава.
Нито дума повече.
Говорихме за това. Темата е приключена.
Повдигам я пак.
Беше обещана на Лорас Тайрел.
Все още си обещана на Лорас Тайрел.
И ще се омъжиш за него,
веднага щом Томен се ожени за Марджъри.
Не, няма!
Джайми не може да се жени или да наследява земи.
Присъдата на Тирион ще бъде произнесена утре.
На няколко пъти ти предяви големи претенции
относно отговорността си към бъдещето на това семейство.
Ролята ти в това бъдеще
сега е по-жизненоважна от всякога.
Не ме интересува.
Ще остана в Кралски чертог, където принадлежа, със сина си - краля.
Когато беше на 9, бях извикан в столицата.
Реших да взема брат ти с мен, а не теб.
Ти настоя да не те оставям сама в Кастърли Рок,
при никакви обстоятелства. И ако си спомняш...
Изобщо не ми се слушат повече твоите самодоволни истории
за времената, когато си печелил.
Това няма да е един от тези моменти.
Мислиш ли, че си първата
завлечена в септа, за да се омъжи против волята си?
Когато влезе, марширувайки в тронната зала, за да ми кажеш,
че сме спечелили битката при Черна вода... помниш ли?
Седях на Железния трон с Томен.
Тъкмо щях да му дам есенция от "нощна сянка".
Толкова далеч бях готова да стигна, когато си помислих,
че някой е дошъл, за да ми отнеме сина.
Някой ужасен човек идва, за да го отведе!
- Не. - Джофри е мъртъв.
Мирсела беше продадена, като добитък.
И сега искаш да ме изпратиш в Хайгардън и да откраднеш момчето ми.
Последното ми момче.
Марджъри ще забие нокти в него,
ти ще забиеш своите и ще се биете за него
като зверове, докато не го разкъсате.
Ще изравня този замък със земята, отколкото да позволя това да се случи.
И как ще го направиш?
Ще кажа истината на всички.
И каква ще е тази истина?
Не знаеш, нали?
Никога не повярва.
Как е възможно?
Какво говоря... Разбира се, че е възможно.
Как може някой, така погълнат от идеята за семейството си,
да има представа какво всъщност прави семейството му?
Ние бяхме точно пред очите ти, а ти не ни виждаше.
Един единствен поглед за последните 20 години,
един истински поглед към собствените ти деца, и щеше да разбереш.
Какво да разбера?
Всичко, което казват, е истина.
- За мен и Джайми. - Не.
- Наследството ти е лъжа. - Не, не, не, не.
Не ти вярвам.
Напротив.
Джайми.
Ти победи.
Един брат по-малко. Сигурно се гордееш със себе си.
Няма нещо, което не би направила, нали?
За семейството ми, не, няма.
За семейството си бих направил неща, които не би могъл да си представиш.
- Тирион ти е семейство. - Не е.
- Нямаш право на избор. - Имам. И ти имаш.
Можеш да избереш изчадието, което уби майка ни, при появата си на този свят...
Наистина ли си толкова луда, че да го обвиняваш за това?
Той не е вземал решението да я убие. Беше бебе.
Болестта не взема решение да те убие.
Въпреки това, я унищожаваш преди тя - теб.
Какво реши? Какво избираш?
Нещата, които сторих, за да се върна при теб,
понесох всичко това, само за да те намеря...
Избирам теб.
- Това са думи. - Да.
Като тези, които преди малко казах на Баща ни.
Казах му.
Какво му каза?
Казах му за нас.
Казала си му?
Казах му, че няма да се омъжа за Лорас Тайрел.
Казах му, че оставам точно тук, с Томен, с теб.
Смяташ ли, че ще го приеме просто така?
Върви и го питай.
Какво каза?
Не искам да говоря за Тивин Ланистър.
Не избирам Тивин Ланистър.
Не обичам Тивин Ланистър.
Обичам своя брат.
Обичам моя любовник.
Хората ще шепнат, ще се шегуват.
Нека.
Те са толкова дребни, че дори не мога да ги забележа.
Виждам само това, което има значение.
Някой може да влезе.
Не ме интересува.
Стоите пред Денерис, родената в буря.
-
Царица на Мирийн.
-
Благодаря, че ме приехте, Ваша Милост.
Казвам се Фенез.
Мога да говоря на общия език, ако предпочитате.
Говориш го много добре.
Преди да ме освободите, принадлежах на Господаря Мигхдал.
Бях учител на децата му.
Учих ги на езици и история.
Те знаят много за Вашето семейство заради мен.
Малката Кала е само на седем,
но тя много Ви се възхищава.
Надявам се да съм достойна за нейната възхита.
Какво мога да сторя за теб?
Когато превзехте града, децата ме молеха
да не изоставям къщата.
Но Господаря Мигхдал и аз се съгласихме, че така трябва.
Така изгубих дома си.
Сега живея на улицата.
Организирах общи кухни,
за да нахраня всички предишни роби и бараки, за да ги подслоня.
Не исках да Ви обидя, Ваша Милост.
Ходих в едно от тези места.
Младите ограбват възрастните.
Вземат каквото искат и ни бият, ако се съпротивляваме.
Моите Неопетнени за кратко време ще ги направят отново безопасни,
приятелю мой, обещавам ти.
Дори и да са безопасни, кой ще съм аз там?
За какво ще служа?
При своя господар, аз бях учител.
Имах уважението и обичта на неговите деца.
Какво точно искате от мен?
Ваша Милост, моля ви
да ми позволите да се продам отново на Господаря Мигхдал.
Искаш да се върнеш при човека, който те притежаваше
като коза или стол?
Моля Ви, Ваша Милост.
Младите може да се радват на новият свят, който създадохте за тях,
но за тези от нас, които сме твърде стари за промени,
има само страх и мизерия.
Не съм единствен.
Отвън още много чакат, за да Ви помолят за същото.
Не превзех този град, за да контролирам
несправедливостите, които се борих да унищожа.
Превзех го, за да донеса свобода на хората.
Но свободата означава да правиш сам своя избор.
Ще ти позволя да подпишеш договор с твоя бивш господар.
Той не може да бъде за период, по-дълъг от 1 година.
Благодаря Ви, Ваша Милост.
Благодаря ти.
Господарите ще се възползват от тази ситуация.
Хората, които им служат,
ще бъдат роби всячески, освен по име.
Приближи се, приятелю.
Не разбирам, моя Кралице...
Донесох ви...
Той дойде от небето.
Черният!
Крилатата сянка.
Той дойде от небето и...
Момичето ми.
Моето малко момиче.
Какво бе името ѝ?
Зала, Ваша Милост.
- На колко години беше? - Три.
Три.
И още нямаме вест за дракона?
-
Нищо от тогава.
-
Те дойдоха за нас от Бял Пристан и Бароутън,
от Феърмаркет и Кралски чертог.
от север и от юг,
от изток и от запад.
Те умряха, защитавайки мъже, жени и деца,
които никога не ще научат имената им.
Ние трябва да ги запомним.
Нашите братя,
не ще видим такива като тях вече.
И сега техният страж приключи.
Твоят стар слепец ме закърпи.
Защо?
Заклел се е да се грижи за всички ранени, приятели или врагове.
Искаш ме жив, за да можеш да ме изтезаваш?
Никой няма да те изтезава.
Тогава как ще умрем? Обесване? Обезглавяване?
Ще ни пуснете от върха на Вала?
Не знам какво правят със затворниците.
Кой решава?
Предполагам - Станис.
Той ли ти е цар?
Нямам цар.
Прекара прекалено много време с нас, Джон Сняг.
Повече не можеш да бъдеш коленичещ.
Ще изгорим телата на вашите мъртъвци.
Искаш ли да кажеш някакви думи над тях?
Думи? Какви думи?
За погребение. Не знам как го правите вие, свободния народ.
Да правим какво?
Да се сбогувате.
Мъртвите не могат да ни чуят, момче.
Сняг.
Обичаше ли я?
Тя те обичаше.
Каза ли ти?
Не.
Всичко, за което говореше тя, беше как ще те убие.
Ето как знам.
Тя принадлежи на севера.
Истинския север.
Разбираш ли ме?
Можем да спрем. Можем да си починем.
Ще си почиваме при триокия гарван.
Няма да успеем.
Вече сме пристигнали.
Джоджън.
Виж, Джоджън. Виж.
Джоджън! Хайде!
Помогни им! Сега!
Дръж се за мен!
Дръж се!
- Ходор. - Помогни им!
Ходор.
Ходор!
Ходор.
Ходор!
Бран!
Спасявай се, сега!
Ела при мен, Брандън Старк.
Той е изгубен.
Ела с мен или умри с него.
Отивай с тях.
Те не могат да ни последват.
Силата, която ги тласка напред, е безпомощна тук.
Кой си ти?
Първите хора ни нарекоха Децата,
но ние бяхме родени много преди тях.
Ела, той те чака.
Ти ли си триокият гарван?
Аз съм много неща.
Сега съм каквото виждаш.
Брат ми, той ни доведе при теб и сега той...
Той знаеше какво ще се случи.
От момента, в който тръгна,
той знаеше, но въпреки това тръгна.
От къде знаеш?
Наблюдавах ви.
Всички вас.
През целия ви живот.
С хиляда и едно очи.
Най-после дойдохте при мен,
Брандън Старк.
Въпреки че вече е късно.
Не исках никой да умира заради мен.
Той умря, за да можеш да намериш това, което си изгубил.
Ще ми помогнеш ли да проходя отново?
Не ще проходиш отново.
Но ще полетиш.
Подрик.
Къде са конете?
Снощи ги спънах.
С какви букаи?
На осмица, както ме научи.
Ако си го направил, както те научих,
конете щяха да са тук.
Крадци, може би?
Има поне 30 мили от тук до Орлово гнездо.
Ти ще носиш дисагите.
Идват хора.
Можеш да сереш по-късно. Някой идва.
Добро утро.
Харесвам меча ти.
Близо ли сме до Кървавата порта?
Още около 10 мили.
Чу ли това, Подрик?
Само още 10 мили до Кървавата порта.
Рицар ли си?
Не.
Но знаеш как да боравиш с меч?
Знам.
Има ли име?
"Пазител на клетви".
Моят е "Игла".
Хубаво име.
Кой те научи да се сражаваш?
Моят баща.
Моят никога не пожела.
Казваше, че битките са за момчетата.
Моят казваше същото.
Но аз въпреки това продължавах да се бия с момчетата.
Винаги губех.
Накрая, баща ми ми каза: "Ако ще го правиш,
няма да е зле да го направиш както трябва."
Седем благословии.
Аз съм Бриен от Тарт. Това е Подрик Пейн.
Искаш ли нещо?
Това е Сандор Клегейн. Хрътката.
Ти си Аря Старк.
Питах дали исках нещо.
Заклех се пред майка ти, че ще те заведа у дома при нея.
Майка ми е мъртва.
Знам.
Ще ми се да бях там да я предпазя.
Ти не си северняк.
Не, но дадох свещена клетва, че ще я пазя.
И защо не го направи?
Тя ми заповяда да заведа Джайми Ланистър обратно в Кралски чертог.
Ланистърите ти плащат.
Тук си да вземеш наградата за мен.
Не ми плащат Ланистърови.
Не?
Скъп меч си имаш.
От къде го взе?
Цял живот виждам златото на Ланистърите.
Давай, Бриен от шибания Тарт.
Кажи ми, че това не е Ланистърово злато.
Джайми Ланистър ми даде този меч.
Кървавата порта е на 10 мили.
Заклех се на майка ти пред старите богове...
Не ме интересува в какво си се клела.
- Аря! - Чу момичето!
- Тя няма да дойде с теб. - Ще дойде.
Не си добър слушател.
Валирианска стомана?
Винаги съм искал Валирианска стомана.
Ела с мен, Аря. Ще те отведа на безопасно място.
Безопасно място? Къде, по дяволите, е това?
Леля ѝ в Орлово гнездо е мъртва. Майка ѝ е мъртва.
Баща ѝ е мъртъв. Брат ѝ е мъртъв.
Зимен хребет е купчина камъни.
Няма безопасно място, тъпа кучко.
Ако не си знаела това досега,
значи не си ти човека, който да я пази.
А ти това ли правиш?
Пазиш я?
Точно така.
Нямам желание да Ви убивам, Сир.
Аз не съм рицар.
Аря!
- Къде е тя? - Беше точно тук.
Защо не я наглеждаше?
Наглеждах Вас. Мислех, че може да имате нужда от помощ.
Накъде, Под? Накъде отиде тя?
Мисля, че натам.
Аря!
Още ли си тук?
Голямата кучка те спаси.
Не се нуждая от спасяване.
Не, не и ти. Ти си истински убиец.
С твоя воден танц
и Иглата ти.
Ще умреш ли?
Освен ако зад тази скала няма скрит някой майстер,
да,
аз съм до тук.
Жива ще те одера за малко вино.
Шибана вода.
Убит от жена.
Обзалагам се, че ти харесва.
Хайде, давай,
върви след нея.
Тя ще ти помогне.
Ако ще ходиш сама,
няма да оцелееш и ден.
Ще оцелея по-дълго от теб.
Помниш ли къде е сърцето?
Майната му.
Готов съм.
Хайде, момиче.
Още едно име отпада от списъка ти.
Ти все ми обещаваше.
Аз посякох твоето месарче.
Червенокосото.
Той се молеше за милост.
"Моля ви, Сир. Моля ви, не ме убивайте.
Моля, моля."
Окървави целия ми кон.
Седлото смърдя като месарчето със седмици.
И сестра ти.
Красивата ти сестра.
Трябваше да я награбя.
Онази нощ, когато Черна вода изгоря.
Трябваше да я чукам до смърт.
Поне щях да имам един щастлив спомен.
Трябва ли да ти се моля?
Направи го.
Убий ме.
О, хайде направи го, кучи сине.
Така ли се говори за майка ни?
Какво правиш?
Какво мислиш, че правя?
Една галера, отплаваща към Свободните Градове, чака в залива.
- Кой ти помага? - Варис.
- Варис? - Имаш повече приятели, отколкото си мислиш.
На върха на стълбите има заключена врата.
Почукай на нея два пъти, после пак два пъти.
Варис ще отвори.
Предполагам, това е сбогуване, тогава.
Сбогом, малки братко.
Джайми.
Благодаря ти за живота си.
Бързо сега.
Тивин?
Моят лъв.
Съжалявам.
Тирион.
Свали арбалета.
Кой те освободи?
Брат ти, предполагам.
Винаги е имал слабост към теб.
Ела, ще говорим в покоите ми.
Така искаш да говориш с мен, мм?
Да срамиш баща си винаги ти е доставяло удоволствие.
През целия ми живот
ме искаше мъртъв.
Да.
Но ти отказа да умреш.
Уважавам това.
Дори се възхищавам.
Биеш се за това, което е твое.
Никога нямаше да им позволя да те екзекутират.
От това ли се страхуваш?
Никога няма да позволя на Илин Пейн да ти отреже главата.
Ти си Ланистър.
Ти си ми син.
Обичах я.
Коя?
Шае.
Ох, Тирион
- Свали този лък. - Аз я убих.
Със собствените си ръце.
- Няма значение. - Няма значение?
Тя беше курва.
- Повтори го пак... - И какво?
Ще убиеш собствения си баща в нужника?
Не.
Ти си ми син.
Стига с тези глупости.
Аз съм твой син и ти ме осъди на смърт.
Знаеше, че не съм отровил Джофри,
но все пак ме осъди.
- Защо? - Достатъчно!
Ще се върнем в покоите ми
и ще говорим с малко достойнство.
Не мога да се върна. Тя е там.
Боиш се от една мъртва курва?
Прониза ме.
Не си ми никакъв син.
Твой син съм.
Винаги съм бил твой син.
Какво направи?
Бързо.
Повярвай ми друже, доведох те чак до тук.
Искам да видя капитана.
Пред теб е.
Искам да отида на север от Вала.
Не, не искаш.
Ще си платя.
Няма нищо на север освен лед и война и пирати.
Няма да ми трябва кабина. Моля те.
Мога да работя, чистейки пода.
Не отивам на север, дете. Отивам вкъщи.
- Къде е вкъщи? - Свободния град на Бравос.
Почакай. Имам нещо друго.
Още сребро няма да направи разлика.
Не е сребро. Това е желязо.
Това...
Ти как така...
Валар моргулис.
Валар дохерис.
Разбира се, ще получиш кабина.
Синхронизация и редакция honeybunny www.addic7ed.com