Помогни ми, Господи! Някой!
Здравей, Дъки!
Здравей, Джак!
Големи лош Джак, нима Изкоромвачът не е свикнал на жена, която се бори?
Бягството не е начинът, по който да се отнасяш с една дама.
Никога не казвай на стария Джак как да се отнася с една дама.
Добра работа, агент Уелс!
Успяхте да вземете фенера на Изкоромвача още на първия Ви месец.
Другите агенти ще ви завиждат.
Те вече започнаха.
Г-н Киплинг е започнал да пише груби стихове по стените.
Изглежда доста добре се справяш в Хранилището.
Така е, най-накрая намерих място,
където талантите ми се използват за благото на Империята.
Не само за Империята, а за целия свят.
Великобритания е временният дом на Хранилището.
Нима Англия не е държала Хранилищата от 1 до 11?
Няма и да държи Хранилище 13.
Тази чест ще принадлежи на друга нация, когато властта на Англия отслабне.
Тогава никога няма да има Хранилище 13.
Тъй като слънцето в Британия никога няма да залезе.
Права сте. Какво ще кажете за чай?
Невероятно!
Това бе по-добро и от 3D кино.
Да, страхотно беше,
но защо гледаме откъснати кадри от живота на Уелс,
щом тя си живее щастливо с...
Как му беше името в Уисконсин?
Всъщност те скъсаха. Сега тя ходи с жена на име Джизел.
Това вече са кадри, които искам да видя.
Те не се водят такива, агент Латимър.
Този артифакт е Кръглата маса, вдъхновила легендите за крал Артур.
Сега е времевата капсула на Хранилището.
Тя складира определящите моменти на агентите с Хранилището.
Днес всички ще участвате.
Днес? Не, твърде рано е.
Твърде рано? За какво?
Агентите влизат във времевата капсула само когато...
Да, Артър. Хранилище 13 наближава своя край.
Синхронизация и корекции от thatjulio www.addic7ed.com
Това няма нищо общо с това, което направихте.
Където и да отиваме, трябва да е по-хубаво от Южна Дакота, нали?
Главната държава Приемник предоставя новите агенти.
В наръчника е. Колко време ни остава?
Дали ще е другата седмица или година, това е без значение.
Ти ли го казваш?
Днешната ви работа е да влезете в капсулата.
Добре, имам идея.
Какво ще кажете вместо да седим,
да вземем да направим нещо щуро,
например: да я спрем. Нали?
Всички си го мислите, нали?
Хранилището ще се премести.
Това е естествено, не е криза, която да решавате.
Какво? И не можете да го спрете?
Вие сте Уредника, нали?
Така че се погрижете за него!
Успокойте се, агент Латимър.
Моля?
За дома ни става въпрос.
А вие стоите тук като някои...
Имам идея. Преди някой да каже нещо, за което ще съжалява,
какво ще кажете да вляза, за да може да се успокоите?
Добра идея, г-це Донавън.
Значи, мисля си за нещо хубаво или...
Поставете ръцете си в кръга.
Артефактът ще избере момента.
Клаудия Донавън. Хранилище 13: Следващо поколение.
Това беше страхотно! Млъквай!
Джошуа!
Майка, колко време ще танцуваме?
Вероятно докато умрем. Защо го активира?
Съжалявам.
Видя ли бутон, трябва да го натисна.
Такъв съм си.
Намериха ни!
Сънувал съм как ме гонят дългокраки момичета.
Млъквай и танцувай!
Какво съм направил в предишния си живот, за да заслужа това?
Хайде де!
Добре, това беше. Няма да съм добър гей вече.
Мразя мюзикъли.
Има ли нещо? - Ами да.
Знаем, че артефактът е Навеса от "Странд Тиатър"...
Опалянка!
Където "42 Улица" е имала премиера.
По-полека, Томи Тун.
Ей, хора!
Заведохме момичетата до трезора и ги заключихме.
Също мисля, че ще ни трябва нов.
Навсякъде са.
Има армия от тях, стояща пред Навеса. Не може да се доближите.
Дали ще можем да го унищожим? - Да!
Шишето на Бъзби Бъркли може да успее
да насочи истинския тиган, за да унищожи крушките на Навеса.
Да, някой трябва да презареди Навеса.
С какво? - Иронично с...
Малко танци.
Трябва да направите нещо голямо, спиращо дъха.
Е, това нещо ни спира дъха.
Кой има енергия да го направи?
Няма да стане, аз съм резерва.
Клаудия, слушай ме.
Ти си единствената ни надежда.
Може да отиваш като резерва, но се връщаш титуляр.
Можеш да го направиш, хлапе! Само че не и в това облекло.
Усмивките ви не ме плашат.
Добре, тази си е плашеща.
Мамите!
Опа!
Мисля, че само ги разгневявам.
Намерих шишето!
Да тръгваме.
Аз ще намеря тигана. Ти ги разсей.
Здравейте, момичета!
Това трябва да ме възбужда, но всъщност не ме.
Боли!
Арти!
Взех го!
Да се омитаме! - Извинете, извинете.
Клаудия, идваме.
Сипи от шишето.
Хайде.
Бъзби Бъркли е бил пияница.
Това ще отклони блясъка от тенекията
и ще удари светлините.
Добре.
Клаудия, разкърши се.
Хвърляй!
Боже мили.
Краката ми.
И екшън.
Само какво усещане.
Утре ще съм си изприщила, но стига де!
Най-добрата работа!
Клаудия, ако това е определящият ти момент, защо си тъжна?
Да, изглеждаш сякаш някой е умрял.
Нищо.
Изприщените крака - тъжно лице. Не е голяма работа.
Мисля, че това е моментът,
в който си осъзнала, че не искаш да си Уредник.
Какво искаш?
Благодаря, г-жо Ф.
Наричам ги такива, каквито ги виждам.
Мислехме, че си искала ти да си Уредника?
Но само защото го повтаряше.
Слушайте.
В онзи ден разбрах колко много ми харесва да съм агент.
Тоест - не мога да си представя да се откажа.
Дори и за Уредник.
Съжалявам. - Напротив.
Няма за какво да се извиняваш.
Права си, това е най-добрата работа на света.
Въпросът е "Защо никой друг не откача, при положение че я губим"?
Откачаме, просто някои от нас сме по-тихи от другите.
Извинявай.
Значи е нужно някой да крещи.
Няма да загубим Хранилището.
Ще се уверя в това.
Виж, Арти, знам, че съдбата ми е важна за теб.
Не трябва да ми обясняваш нищо.
Всички те подкрепяме, нали, Арти?
Просто съм малко изненадан.
Всички хора имат своите съмнения.
Нали, г-жо Фредерик? Вие сигурно имате.
Не, винаги съм била решителна.
Благодаря Ви.
Няма никакво значение. Знам отговорностите си.
Никой не те насилва.
Някой кара ли я?
Ще го направя. Няма да разочаровам всички и...
Да вървят по дяволите.
Трябва да правиш това, което сметнеш за добре или ще бъдеш...
Може ли да избера спомена, който искам да посветя на капсулата?
Искаш да им покажеш онова ли, Артър?
Може да ти се върне.
Сигурен съм, че ще стане.
Значи така работи.
Пак грешиш, Артър.
Кога ще получа един от тези?
Когато ти кажа. Дръж.
Това сладкарница ли е било?
През 40-та е било офицерски клуб.
Помогни ми да я вдигна.
Добре.
Ще бъде 23:35 ч.
след пет, четири, три, две, едно.
В миналото сме.
По-скоро то е при нас.
Както го казвате, има повече смисъл.
Нищо в работата ни няма смисъл. Внимавай сега.
Това е 31-ви Декември, 1941г.
Преди три седмици американците са били нападнати от Япония.
Значи ще излитат на война?
Да, и някой тук не иска партито да свършва.
Има един мъж, използващ артефакт,
за да създаде времеви-балон, с който държи момента от онази нощ.
Времеви-балони и протестанти.
Нищо чудно, че харесваш работата.
Лъжеш се.
Опитвам се да се докопам до артефакта от 80-те.
Единственият проблем е, че мога да идвам веднъж годишно.
Защото артефактът е бил пуснат на 31 Декември, 1941 г. в 23:35?
Много добре.
Да, но Версайските вилици,
които ни държат от това да сме в плен тук... Не питай.
Те също ни изкарват от балона през полунощ,
когато артефактът рестартира нощта отново към 23:35.
Значи може да разследвате случая по 25 минути на година?
Досадно, нали?
Точно за това те взех. Свежи очи.
Остават ни 22 минути.
Добре, смалихме бройката до трима,
които могат да направят нещо.
Първият е ето там.
Това е к-н Джейсън Флийс
и ще остави жена и три деца.
Това е лейтенант Уилям Дришлер.
Сам е, но майка му е болна.
Ето там, сядящ с онази жена, това е лейтенант Джона Рот.
Той е избягал с Лаура, в деня преди "Пърл Харбър".
Да пробваме с разгневения първо.
Защо?
Разделят се като че ли им е за последно
и доколкото и те знаят, е за последно.
Виж се само.
Добре. Дай ми чантата.
Извинете, г-жо.
Аз съм специален агент Скот Мор.
Не можех да не забележа, че този офицер Ви накара да плачете.
Всичко наред ли е?
Да, той ми е съпруг.
Опасявам се, че няма да се върне при нас.
При "нас"?
Боже мой.
Дори не съм казала на Джона.
Не казвайте нищо.
Пречите на семейството.
Г-жо, наистина трябва да му кажете.
Не.
Моля Ви.
Изгуби брат си на "Пърл".
На път е да умре.
Ако му бях казала и той бе останал, това би го разкъсало.
Осъзнавам колко Ви е трудно.
Наистина не искате да тръгва.
Вижте ме само как говоря с напълно непознат.
Трябва да се върна при Джона.
Рот е чист.
Това беше странно.
Обикновенно значи артефакт. Казвай.
Тя си сипа три пъти, а едвам я видях да пие.
Боже.
Чашата за шампанско на Томас Уеджууд.
Как съм го пропуснал?
Да, беше толкова очевидно.
Трябва да тръгваме.
Съжалявам, но трябва да замина.
Знаеш, че трябва.
Наясно съм, Джона.
Съжалявам, че се разстроих.
Знам, че трябва да заминеш.
Също така знаете, че и няма, нали, г-жо Рот?
Чашата, моля. - Какво става?
По-малко от минута.
Намерих начин да те предпазя.
Спирането на времето няма да го опази,
а ще държи и двама ви в капан.
Трябва да ми повярваш. Нещата така са най-добре.
И ако не бъдат?
Животът се състои от добро и лошо.
Ако останете тук, ще изпуснете всичко.
Всичко тук има бъдеще, дори детето ви.
Бебе?
Да не си...
Агент Мор.
Съжалявам, но то е и негово.
Джона, да.
12 секунди.
Не знам какво се случва,
но искам да срещна детето ни.
Осем, седем, шест, пет, четири, три...
Ура!
Това беше невероятно.
Честита нова година.
Свърши прекрасна работа.
Гордея се с теб, хлапе.
Какво има? Добре ли си?
Да, просто ми навя спомени за дома.
Майка, уплашена, че детето ѝ ще отрасне без баща.
Скот.
Дори не се замислих. Съжалявам.
Не трябваше. - Няма проблем.
Дори не знаеше за мен, татко.
Когато разбра, ти се завърна.
Какво, по дяволите?
Татко?
Искаш ли да ми разкажеш?
Когато бях арестуван за измама,
се виждах с една жена сериозно
и тя беше бременна.
Изоставил си бременната си приятелка.
Не, не.
Никога не ми е споменавала, че е заченала.
И доколкото знае,
Артър Уейсфелт отишъл в затвора и тогава изчезнал.
До миналата година не знаех за Скот.
Казва истината.
Благодаря!
В онези дни Регентите са били единствените,
които са имали привилегия да имат "Един".
И тази уговорка нямаше да ме устрои.
Артър искаше на агентите да бъде позволено да имат "Един",
с когото да споделят тайните на Хранилището,
или трябва да напусне.
Трябваше да се боря за щастието си, точно както вие.
Ако не искаш да си Подръжника...
Това е наистина интересно и образователно, но...
Клаудия, не схващаш...
Трябва да обмисля нещата.
Мисля, че фразата, която търсиш,
е: "Казах ти".
Стига де, Майка, помогни ми.
Никой не познава мястото като теб.
Добре, ето.
Кой от всички е наръчникът?
Всички.
Да, много информация.
Добре тогава.
Тогава трябва да има нещо, което да поддържа Хранилището тук.
Пийт, не съм чела нищо свързано с опазването на мястото на Хранилището,
когато то ще се мести.
Е, не може да си прочела всичко.
Не всяка страница. Но стига де, Пийт.
Добре, Майка, не стой така.
Ела, партньоре.
Грабни една и ще свършим за нула време.
Пийт, работата ни днес... Изслушай ме.
Работата ни днес е капсулата, разбра ли?
Наистина не те интересува, нали?
Какво? - Не.
На път си да загубиш всичко това, Майка.
Ще загубиш нас.
Ще загубиш всички ни.
Но теб не те интересува. - Не е честно.
Извинявай, че те възпрях на път за изхода.
Отивай да си играеш с капсулата на времето.
Аз ще спася деня.
Добре, но щом не можеш да направиш нищо, не ми се обаждай!
Хубаво. - Хубаво!
Прекрасно! - Прекрасно!
Не ми се чете всичко това.
Защото е един луд старец, точно така.
Тихо, тук е.
Виж, Арти. Разбирам.
Смятам те за бащин човек,
но си ми шеф, така че знаеш,
че каквото избереш да споделиш или не, си е твое право.
Но ти имаш син, когото си изтърсил набързо!
Не сме го правили от години,
а сега той си има собствен живот.
Кога се виждате?
Той живее в Сан Диего.
Ходихме на "Комикон" заедно. Всичко е нормално.
Нима? - да.
Защото нищо от това не ми изглежда нормално.
Притежавам най-доброто от двата свята -
да съм баща и агент.
Но защо не ми каза?
Защото тогава би искала да се срещнеш с него.
Ама разбира се.
И щеше да искаш да стане агент.
Защо пък не?
Изглеждаше, че знаеше какво прави.
Цялата тази работа с "Един" е да живеят нормално,
да ни балансират.
Да, но... - Не, виждаш ли сега,
няма такива. Без такива. Моля те, Клаудия, изслушай ме.
Опитвам се да те науча на малко житейски опит.
Какво? Че невежеството е щастие?
Не, че за да останеш с остър ум, понякога трябва да бъдеш малко егоистичен.
Значи така искаше да кажеш, че не си разстроен,
че тайно не искам да съм Уредник?
Не, разстроен съм!
Не трябва да криеш тайни от мен!
Но, но... Двойни стандарти!
Да, прави каквото ти кажа, не каквото правя.
Правото на бащиния човек.
Ако беше поговорила с мен,
можеше да успея да ти помогна да разбереш,
че ти, г-це Донавън, не трябва да дадеш
целия си живот днес.
Не е престъпно да си промениш мнението.
Просто трябва вярваш в себе си.
Дори и да значи да си егоистичен.
Боже мой, тя слушаше!
Просто искам да си щастлива.
Благодаря ти.
Наистина ли?
Най-доброто от двата свята?
Да, имам прекрасен син.
Той ми помогна да бъда по-добър баща... на теб.
А имам и Хранилището.
Животът е перфектен.
Хранилището се мести.
Добре де, не всичко е перфектно.
Наистина ли? Беше там за това?
Твърде егоистичен е да знае, че другите хора също имат чувства.
Това е малката ни тайна.
Извинете, прекъсвам ли?
Въобще.
Добре, ами...
Нека започнем.
Добре дошли в Хранилище 13.
Опа!
Имам рак.
Много е просто, погледнато към фактите.
Съпругът на Мими е банкрутирал.
Така че Рейчъл затваряше устата на Мими с пари,
заради аферата ѝ с Испанския учител.
Но съпругът на Рейчъл вече знаел
и казал всичко на любовницата си Карли.
Но Карли не крие никакви тайни от другия си любовник Никол.
А Никол е използвал една от тези тайни и сплашва Мади.
За какво? - питате вие.
Изглежда, че Мади е пристрастена.
Тя е изпразнила банковата им сметка,
купувайки антични керамични изделия от Япония през "Ибей".
Едно от тези творения, наречено петоопашатата лисица,
позната в Японския фолклор
като ловкия крадец и пакосник.
Сега се чудя дали някоя от вас знае,
че когато Мади докосва лисицата,
тя се превръща в нинджа котка крадец.
И се чудих дали знаете, че аз не съм единствената.
Това не го знаех.
Ей, Мади.
Имаш ли още от този сос?
Направо да си умреш.
Нинджи!
Майка!
Пийт!
Майка!
Боли.
Мисля, че тази Никол е била мъж.
Благодаря, че ме спаси.
Винаги ще ти пазя гърба, сладкишче.
Ало.
Знам, нали?
Използвах всичките ми дедуктивни умения и сритах малко предградни дупета.
Всъщност си мислих колко очевидно е да чувстваш нещо към Пийт.
Моля?
Любов.
Да, това бе смехотворно.
Виж си лицето.
Не, не.
Не, добре.
Пийт и аз... Няма начин аз и Пийт.
Има... Тоест има..
Боже мой, аз съм влюбена в Пийт.
Направо се мразя в момента.
Всяко нещо със своя...
Каква ли разлика има?
Свърши се.
И така ли приключва всичко?
Ей така?
И какво да правя?
Да си тръгна?
Просто да си тръгна.
Отдаваш целия си живот на нещо
всеки ден, без да се оплакваш...
Без сериозни оплаквания!
Тук съм всеки ден.
Точно тук,
заради теб и проклетото ти звънтене.
Звън, звън, звън!
Роб съм на обажданията ти.
Загубил съм...
Загубих приятели, семейство.
Хора, които обичах, умряха в ръцете ми,
но останах верен.
Дадох ти всичко,
и сега след като нищо не остана
да ми вземеш, просто ще си тръгнеш.
Уличник!
Това си ти!
Даваш се на най-големия наддал.
Хубаво!
Искаш да си тръгнеш? Давай!
Това ли искаш да сториш? Давай!
Не ме искаш.
Защото аз със сигурност не те искам!
И се наслади на новия си дом.
Да не си мислиш, че ще намериш някой като мен?
Някой, на който да му пука за теб?
Ха!
Късмет.
Късмет да намериш някой толкова отдаден.
Някой, който би дал живота си...
Без едно "благодаря".
Без дори...
Незначителен, малък минискул...
Оценени, че са разпознати.
Че въобще имат някакво значение за теб.
Добре тогава.
Пак заповядай.
Сериозно, това беше г-жа Фредерик?
Ей.
- Какво беше това?
Нищо, тоест...
Агент Джинкс, Ваш ред е.
Вярно.
Може ли по-късно или въобще?
Стига, де. Не се прави на Пийт пред мен.
Всеки от нас трябва да го направи.
Не, просто не съм...
Какво, ако нямам определящ момент от Хранилището?
Разбира се, че имаш, Пуки. С всички ни е така.
Нека сме честни.
Никога не съм принадлежал тук напълно.
Аз съм нещо като Мерилин.
Мюнстър?
Няма начин, аз съм Мерилин.
Не, ти си Еди.
Пийт е Херман, Майка - Лили, Арти - дядо,
а г-жа Фредерик е...
Не точно част от схемата.
Стивън, защо не позволим на Хранилището да реши къде принадлежиш?
Има неща, които не знаеш за Рагентите.
Защо всички искат да говорят днес?
Дойдох на помощ, братко.
Клаудия.
Клаудия, тук ли си?
Да, Елена, слава Богу.
Поради някаква причина нямаме обхват в далака.
Трябва да слезеш.
Смаляващото устройство е проектирано за тричасови интервали.
Ако процесът се обърне, ще експлодирате през гърдите на Арти.
Намерихме артефакта вече и мисля, че може да отидем,
преди да стане 12:00 ч.
Часовникът е прикрепен към сърцето на Арти.
Не.
Твърде е опасно да проправите Наутилус 3 към сърцето му.
Наясно сме.
Стийв има план.
Всъщност планът е на Клаудия.
Просто доброволствах.
Това е единственият ни шанс.
Ще те издърпам веднага щом го достигнеш.
Мисля, че видях хамбургер да преминава.
Отивай де.
Опа.
Добре, в сърцето на Арти съм.
Някакъв признак от него?
Не.
Мога да го чуя, но не и видя.
Времето свърши.
Чакай, чакай.
Ето го там.
Стийв?
Стийв, още ли си в сърцето?
Да.
Там съм.
Наистина.
Не принадлежиш, а?
Кой друг би могъл да направи тези снимки?
По-добре ли се чувстваш, принцесо?
Да.
Но не заради шанса.
Бях във вътрешността на човешко сърце.
Бях забравил за този момент.
Беше неописуемо.
Знаеш, че видях. Бях там.
Беше като... - Нирвана?
Когато дойдох в Хранилището,
не мислех, че някога ще намеря покой.
Толкова много хаос.
Но... - Го намери.
Не.
Той ми бе даден.
Хранилището ми го показа.
Не е ли за това днешният ден?
Тоест - тази капсула не е само за Хранилището.
Не.
Този ритуал е също така и подаракът на Хранилището за теб.
Добре. Пийт, слушай, трябва да...
Какви ги вършиш?
Съжалявам, Майка, но няма да позволя на бъдещето ми
да бъде решено от някаква светеща купчина метал.
Какво? Чу ли това?
Да те видим как ще мръднеш Хранилището, след като те сложа в пещта.
Пийт, слушай, искам...
Не, ясно ми е. Преувеличавам.
Така е. Но не за това съм тук.
И много съжалявам за онова, което казах преди малко.
Ти си последният човек на земята, когото бих искала да нараня.
Значиш твърде много за мен.
Точно за това искам да...
Ще полудея без Хранилището, Майка.
Лутах се наляво-надясно през целия си живот
без причина. - Да...
Не бях добър съпруг или военен,
или таен агент. - Нещо друго...
Бил съм отрепка през целия си живот.
Но тук, в Хранилището,
съм в най-добрата си версия.
Добре, престани. - Но ако не съм Пийт Латимър,
героичният агент от Хранилището
и партньорът, който влудява Майка Беринг,
тогава кой съм?
Ще млъкнеш ли?
Да...
Много смешно. Добре изиграно.
Може да махне напръстника, Стийв.
Поласкан съм, но ти казах, че не натам клоня...
Клоня...
Какви ги вършиш?
Нямаш треска.
Или случайно си докоснала Нимфоманския артефакт?
Хубаво.
Пийт, слушай.
Знам, че си притеснен, в кого ще се превърнеш без Хранилището.
И оттук следват нещата.
Местоработата ти не определя същността ти.
А кой всъщност си ти.
Решенията, които вземаш.
Знам, но не искам да загуба Хранилището, и не искам да загубя...
Пийт.
Пийт, не може да ме загубиш.
Невъзможно е. Не можеш.
Защото аз...
те обичам.
Значи ти ме целуна?
Ама наистина ли?
Да.
И какво ще направиш по въпроса, Латимър?
И аз те Обичам.
Уау.
Виж, преди да
предприемем каквото и да е,
искам да направиш нещо. - Не, не.
Не казвай капсулата. - Капсулата.
Стига, де. Каза го.
- Така е.
И знаеш ли какво?
По-добре да свикваш.
Да.
Може да е лошо, но може и да е зле.
Кога ще се събличаме?
Ами ние си сменяхме телата.
Бил си в моето тяло - гол.
Да, беше хубав ден.
Боли!
След пет години
трябва да ти кажа, че цялата работа с ударите...
Наистина ме възбужда.
Знам.
Палаво.
Казаха ми, че четеш аури. - Да.
Твоята е стара душа.
Не ми напомняй.
Само на хора? - Не.
Предмети, места.
Добре ще паснеш тук.
Да.
Някой ден ще умра тук.
Мога да го видя.
Обещавам ти, Лийна,
ще направя всичко по силите си да го предотвратя.
Няма да успееш, но няма проблем.
Добре.
Да направим онова. - Извинете.
Стийв.
Добре ли си?
Да, просто се нуждая от минутка.
Готови ли сме за избухвания, агент Латимър?
И още как.
Какво е това?
Покана за безкрайни чудеса.
Мика. - Майка.
Майка? - Майка.
Вълнувам се, че си от отбора.
Късметлия си.
В унисон си. - Какво е това?
Не тръгвай!
Разкатай света ми, г-це.
Лъжеш. - Така е. Ще бъде забавно.
Майка, къде си? Ей, ей.
Трябва да сме в безопасност сега.
Да не предпочиташ малка хубава рибка?
Добре, спри.
Бях млад. Беше глупаво.
Хубава си, като се усмихваш.
Хора, които те карат да се чувстваш в безопасност.
Чакай! Палачинки!
Няма да помня как умирам?
Просто си беше тук.
Прочети на екрана.
Ти и Арти трябва да се махате.
Какво е това?
Изненада!
Благодаря.
Ти постъпи правилно.
Спрете!
Пийт, моля те недей.
Ти си поразително красива жена.
Да!
Машината на времето ни подпали!
Имам да ти казвам нещо.
Престани да бараш!
Наистина ви обичам.
Г-жо Ф., защо паметта на Пийт е това, а не един случай?
Кажи им, агент Латимър. Ти знаеш.
Може би определящият ми момент бяха всичките.
Всяка минута,
която прекарах с вас.
И съжалявам, г-жо Ф., просто бях уплашен.
Бях уплашен, че ако загубя това,
ще се върна към човека, който бях преди.
Но сега аз съм това.
Хранилището и всички вие ме направихте по-добър човек.
Дали ще спре утре или ще продължи завинаги,
нищо няма да промени това.
Или може би счупи масата.
Опа!
Никога не съм ви чувал да се смеете преди.
Аз съм жена, пълна с изненади.
Може ли да гледаме още малко?
Да, моля ви.
Почакайте.
Да, имам сигнал.
Пак звъни.
Добре. - Обратно на работа.
Хайде.
Значи наистина приключи.
Мисля, че наистина споменах това повече от един път.
Точно това чудо е безкрайно.
Нима?
Поне този път не мога ли да измъкна честен отговор?
До утре, Питър.
До утре, Ирен.
Някой в Пукипси вдишва огън?
Трябваше да е огън, нали?
Звучи познато. - Може ли да го превъртиш.
Изглежда му има нещо на кожата.
Чакай малко, да не би да има люспи?
Имаме люспи.
Не на работа, ясно? Никога на работа.
Добре, това ще е гадно.
Не те лъже.
Може да тръгваме. Имам леля, живееща в квартала.
Не, не.
Трябва да остана и започна издирването на сина на Арти.
Клаудия, казвам ти... Не, заповядвам ти...
Стига де, Арти. Въз основа са свързани.
Това значи ли, че отиваме...
Не съм първият намусен старец,
който да управлява мястото, и определено няма да съм последният,
НЯКОЛКО ДЕСЕТИЛЕТИЯ ПО-КЪСНО... но аз съм старецът,който управлява днес,
НЯКОЛКО ДЕСЕТИЛЕТИЯ ПО-КЪСНО... така че ще правите, каквото ви казвам.
НЯКОЛКО ДЕСЕТИЛЕТИЯ ПО-КЪСНО... Не казвам, че няма да го сторя, Джак.
Просто казвам, че завладява живота на човек.
Как въобще може да си помислиш да откажеш безкрайно приключение?
Може ли да се концентрирате за малко?
Успокой се, просто питам дали мога да посветя живота си на това.
Може би... - Г-це Доновън.
Трябва да се безпокоите по-малко за бъдещето
и повече за настоящето.
Не Ви чух да влизате.
Никога няма да чуеш.
Г-це Доновън.
Джак.
Агент Мадокс.
Веднъж някой ми каза, че не е престъпление да промениш мнението си.
Понякога е нужно да си малко егоистичен.
Мисля, че казахте, че Хранилището може да бъде преместено всякак.
Джак, ако ми даваха монета всеки път, щом Хранилището почти се мести...
Понякога е нужно просто малко склонност за това.
Добре ли сте, г-це Д.?
Да.
Тримата ми напомнихте за...
Продължавайте.
Добре, обратно на работа.
Добре.
Като казахте да размислим...
Мразя, когато прави така.
Да, ако беше баскетболът на Обама...
Египетски безкрайни чудеса.
Безкрайните чудеса. Те са навсякъде.
Свят без край на чудесата.
Безкрайни чудеса.
Ред след ред на безкрайни чудеса.
Безкрайни чудеса.
Безкрайни чудеса?
Безкрайни чудеса.
На добър час, Пийт, Майка, Арти, Стийв и г-жо Фредерик, ще ни липсвате.
Синхронизация и корекции thatjuliowww.addic7ed.com Превод и редакция:SebastianVermont(81%),meddle(1%),topav(16%).