Миналият сезон:
Обичам те с цялото си сърце.
Омъжи се за мен.
Да.
Обичаме се, папа. Ще се оженим.
Предлагам да ги оставите да живеят три месеца
като женени... - Не! Невъзможно.
...освен общото легло.
Ана може да се премести у вас в отделна стая,
и да живее живота на съпруга на Джино Полети.
Докато Ана е там,
опитвайки да живее с неподходящия,
ти ще прекаращ 3 месеца в Аш Парк, правейки същото.
Майка ми ще опита всичко, за да те провали.
Нека.
Силна е. - Аз съм по-силна.
Снощи се сблъсках с истинската Сара Адамс.
Тя е много опасна жена.
Без значение какво ще коства.
Намери нещо, което ще ни отърве от нея завинаги.
Детето, което родих, скъпа, си ти.
Отношенията ни са сложни, по-добре не се намесвай.
Ще разбера ако не кажеш на семейството.
Дойдох да говорим за дъщеря ни.
Излекувайте ме.
Трябва ми пълното ти доверие.
Имате го.
Ами ако д-р Стюарт не може да го излекува?
Но той каза... - Ами ако не?
Аз пак ще го обичам. А ти?
Какво би дал, за да
не се разбере, че синът ти е педал?
Видели са го с Хари Полсън. Изнудват ни.
Ако ме измамиш...
ще съжаляваш.
"Никакви тайни- завинаги"
.
Саманта. - Привет. Как е тя?
Ведра.
А, ето те.
Как си Сара? - Още съм тук.
Готова ли си да продължим?
Миналия път прекъсна внезапно.
Кафе и щтрудел?
Благодаря, Лея.
Би ли спряла радиото, моля?
Как върви писането? - Добре.
Не намерих нищо в докладите
за тялото, което спомена.
Тяло?
Преди да прекъснем, спомена тяло в реката.
Не намерих нищо за него.
Помниш ли? - Тяло? Не.
А иначе докъде бяхме?
Джеймс бе започнал лечението си.
Мъчението си.
Не вярвам, че са правели такова нещо.
И по-лошо. В името на нормалността.
Как го приемаше баба? - Бедната Оливия.
С толкова лъжи около нея.
Но това беше по-късно.
Ана. - Тя отива при Джино.
А, да. Новият и живот.
Толкова объркана- да загуби дете и да намери баща.
Кога разбра, че е Джак Дънкан?
О, мина доста време.
Имаше доста неща да се справя.
.
Преди да забравя,
не каза как се е почувствал Рой, че напускаш фермата?
Как се чувствал Рой... - Чух те, скъпа.
Радваше се за мен.
Готов ли си?
Да.
Така...
...да видим къде сме.
Каролин- дълго черната овца, сега част от бъдещето.
Знам, че е изведнъж... - Спри.
...но има... - Чакай!
Имали сме дете?
Напусна ме. - Нямах избор.
Не те виждам 20 години... - Знам.
...и се явяваш така. - Съжалявам.
Нашата дъщеря? - Опитвам се да постъпя правилно.
За кого? - За двама ни.
Да бе.
Имаше си причина да не ти кажа, но се опитвам да поправя нещата.
Коя е тя? Къде е? - Аз...аз...
Тя тук ли е? На континента? - Не мога да ти кажа.
Защо? - Не още.
Но защо? - Трудно е.
А защо сега?
Сега разбра за мен...
и вероятно скоро ще попита за баща се.
Исках да ти дам избор.
Ако попита, какво да и кажа? Искам да постъпя правилно.
Може да не искаш. Не знам.
Мога да и кажа, че си загинал във войната.
.
Извинете, докторе. Г-жа Дантерс ви вика.
Идвам.
Да изчакам ли? Джак!
Къде си отседнала?
В къщичката в Аш Парк. Никой не знае.
Моля те, ела.
Дорис Колинс, моля, Милдред.
Така с вкус направено.
Благодаря. - Благодаря, Ана.
Заповядайте, мисис Колинс.
Толкова мило, че дойдохте веднага.
Когато казахте, че мога да помогна,
ако мога да направя нещо...
Е, сигурно сте чула. Предполагам.
За Ана.
Никога не слушам клюки.
Де да имаше повече като вас.
Проблем ли има?
О, не,не.
Ана ще живее при Полети за известно време.
Но те са италианци.
Не ортодоксални. - Не ортодоксални.
Сърцето и остана в Италия миналото лято.
С Карла са много близки
и какъв по-добър начин да научи езика.
Разбирам.
Но в къщата има неженен син
и болните мозъци може да видят пикантерии където ги няма.
Не! - За съжаление.
Като попечиталка на две девойки,
знам важността на репутацията им.
Ако чуя някакви клюки...
Знам, че мога да разчитам.
Скъпа мисис Блай.
И, разбира се, мис Адамс идва тук.
Да, вярно. След свадбата.
Преди.
Мама, трябва да видиш роклите на Ана.
Не се събират в гардероба.
Мама казва, че три са достатъчни-
две за всеки ден и една за църква.
За фермерска жена е така.
Домати. - Може ли с Ана?
Ана ми помага.
Можеш ли да готвиш? - Ще се науча.
Ще те науча както мен- майка ми.
Това е специално ядене.
Поло- пиле.
.
Първо убиваме. После скубем.
Ще съм вашите очи и уши.
Признателна съм.
Норман ще ви закара до града. - Колко мило.
В болницата, моля.
И поздраветемис Каролин от мен.
Каролин?
Видях я на гарата. Имаше багаж.
Предположих, че ще остане. Няма ли?
Разбира се.
Ще и предам поздравите ви.
Норман.
Как е засега? - Скубах пиле.
Чудесата не свършват, а? - Надявам се.
Тревожа се. Нали съм ти баща.
Да.
Какво? - Нищо.
Заради баба ти ли? - Не, не е това.
А какво?
Ана, след това на което се съгласих, мислех че ми се доверяваш.
Ти и аз...
...ние...
Каквото и да си направила,
за каквото и да си излъгала, прощавам ти.
Още си малкото ми момиченце...
и винаги ще бъдеш.
Често ли се спотайваш така?
.
Извинявай.
Трябва да вдигна.
Да починем. - Пет минути?
Дано си спомниш какво имаше да казваш за Рой.
Здравейте, Сам е.
Рой, какво има?
Мислех, че телефонните разговори
са достатъчно зло,
след като живееш в града.
Ясно даде да се разбере, че искаш да се далеко.
Не става въпрос за теб.
А за какво тогава?
Тук съм, за да се запозная с бъдещата ми снаха.
Сара Адамс тръгва и армията я следва.
Това отношение насърчава спотайването.
Джордж не е изглеждал толкова щастлив отдавна.
Въпреки, че семейството се цепи.
Блай цепи, майко. Остави брадвата.
Спести ми метафорите.
Правя необходимото, за да ни защитя.
От какво? - Влиянието на тази жена.
Ако не внимаваш, накрая ще останеш сама.
И кого ще защитаваш тогава?
Доброто ни име...
което всички останали се надпреварвате да съсипете.
Та, бих оценила ако се въздържаш от масло в огъня,
докато си тук.
Ще се постарая.
Трябва да се измиеш.
Знам, че... - Сега идвам.
Наясно ли си какво направихме?
Спасихме повече животи да не бъдат съсипани.
Знаеш алтернативата.
Пак го направих, а?
Струва ми се, че искаш да ми кажеш.
Постоянно се връщам там.
Разговорите ни събудиха много призраци от миналото.
Мога да пазя тайна.
60 години никой не разбра.
Ето. Без записи.
Имаше убийство...
Рой и аз скрихме тялото.
Рой ли е убил някого.
Рой? Друг беше. Някой, който трябваше да защитим.
Кой?
Не можеш да ми кажеш за убийство...
Достатъчно!
Да се върнем на баба ти.
Оливия.
Андрю.
Какво правиш тук?
Не съм сигурна, че задаваш такъв въпрос в лудницата.
Извинявай, просто минавам.
Изглежда идваш, а не минаваш.
Приятелка от Лондон.
Сега живее тук и имаше нервен срив.
Трябва да сме дискретни.
Не знаех, че имаш приятели в Австралия.
Приятелка от училище.
А аз наглеждах татко. Той вехне тук.
О, не исках... - Не се чувствай неудобно.
Старият развратник отдавна загуби правото си на дискретност.
Няма да те задържам. Поздрави го от мен.
Какво правиш в града?
С Джеймс сме тук за известно време.
Нещо като ваканция.
А той къде е?
Джеймс? В хотела.
Трябва да посетиш Ана.
Ще се радва да те види.
Наистина ли? - Разбира се.
Без нас в Аш Парк би искала компания.
Мислех за нея напоследък.
Ще тръгвам.
Поздрави Джеймс от мен.
Как си, скъпи?
Мисля...
Не знам...какво...
Не искам да те виждам такъв.
Върни се при мен.
Ти коя си?
Ако не искаш да го правиш повече,
само кажи.
Чуваш ли?
Ако ти е в повече, само кажи.
Вече сме будни.
Как сме, Джеймс?
Объркан.
Сигурно сте г-жа Блай. Аз съм д-р Уилсън.
Наблюдавам лечението на Джеймс.
Мислех, че д-р Стюарт отговаря.
Работя тясно с д-р Стюарт.
Специализирал съм точно тази форма на отклонение.
Паметта му не се е върнала.
Нормално ли е? - Да.
Готов ли си за следващия сеанс, старче?
Но той едва се съвзе от последния.
Г-жо Блай...
Не може ли да почакате да дойде на себе си?
Точно да бъде себе си е проблема.
Това е лечението.
Д-р Стюарт го е обсъдил с вас.
Да, но... - Джеймс ми има доверие.
Нали, Джеймс?
Да.
Бихте ли изчакали отвън, сега ще дойда.
Ливи.
Извинете, имам среща с г-жа Джеймс Блай.
Бихте ли ми казали къде да я намеря?
Докторе, може ли за момент? - Не сега.
Трябва да обсъдим нещо важно, докторе.
Сигурна съм, че видяхте да идвам с колата на сем.Блай.
Не съм.
Сигурна съм, че персоналът е,
а не ми е приятно момичетата да мислят,
че се правя на важна.
Аз съм си същата Дорис Колинс.
Даже Норман беше леко объркан да бъде
насочван от задната седалка.
Не е свикнал да се прекрачват
границите на положението,
но на предната или задната седалка, аз съм същата.
Докторе?
Вече не се надявах. - Не съм тук да си бъбрим.
Моля те, не може ли...
А ако тя не иска да знае за мен?
Ако не попита?
Влез. Ще ти сипя питие.
Въздържател съм. Щеше да знаеш, ако не ме игнорираше 20 години.
Сигурна съм, че ще пита.
А ако не? Какво ще и кажеш?
Ще и кажеш ли изобщо за мен?
Така си и мислех.
Не е толкова просто. Тя има баща.
Много си права. Мен!
Тя е на първо място.
Ако попита- ще и кажа, ако не...
Заради теб пропуснах целият и живот.
После ми я показваш и заявяваш, че може и да я имам.
Не ми трябва разрешението ти.
Джак! - Задръж си предложението.
Не може ли.. - Където и да е, ще я открия.
Ще я намеря.
Ще бъдеш тук когато Сара пристигне?
Естествено.
Мисля, че е най добре да оставим Ана
да се приспособи.
Съгласна съм.
Вече направих необходимото да няма клюки и за двете.
Добре.
.
Извини ме.
Кога щеше да ми кажеш?
Какво?
За сестра ти.
Джордж.
Ако си тук заради Сара,
показваш го по странен начин.
Нали не си казал на майка? - Не, не.
Достатъчно бързо реагирах, за да те прикрия.
Предполагам, че е заради Ана. - Да.
Трябваше да се сетя с тези пътувания до града.
Говорила е с теб за Джино.
Знаеш за него? - Да, знам.
Имаше нужда от някой. - Радвам се, че си била ти.
Толкова бях затънал в моите проблеми, че не я забязвах.
Тя го обича. - Да.
Ходи ли във фермата?
Майка не ти е казала. - Какво?
Ана ще живее при сем.Полети три месеца.
Тя... - Сключихме сделка.
Ще опита от брачния живот.
Отделни легла, предполагам. - Само ти би се сетила да попиташ.
Ако се получи, имат благословията ми.
Впечатлена съм. - Беше идея на Сара.
Но си се съгласил.
Харасва ми твоята Сара.
Ще я харесаш повече като се запознаете.
Ана заема цялото ми внимание,
но ще намеря време.
Сигурно е тежко да си леля Каролин.
Трябваше да си платя цената.
Какво правиш тук? - А ти какво правиш?
Оказа се, че маникюрът ми не се разбира с миенето на съдове.
Това са просто нокти.
Красиви са.
И те обичам за това.
Джино!
Джино целува Ана. - Излизай от тук.
Джино целува Ана.
Излез! - Моля те, излез.
Мамо, мамо,Джино целува Ана.
Не, ние не...
.
Не съм направил нищо.
.
Седни.
Имаме правило- без докосване.
Ти- пипаш, тя си тръгва. - Мама, моля...
Няма "мама".
Ана- в кухнята.
Баща ти е прав.
Мъжът се контролира. Истинският мъж.
Ммм? - Си.
Си.
Видях ви да идвате.
Къде е Джеймс? - Има процедура.
Нали имаше следобяд?
Вече два пъти на ден.
Твърде много е. - Г-жо Блай.
Твърде много е.
Г-жо Блай, трябва да ви помоля
да стоите настрана.
Не.
С изявленията си унищожавате всеки напредък, който постигаме.
Не е вярно.
Постоянно му говорите, увеличавате страховете му
и проваляте лечението му.
Вредите на здравето му,
на вашето, а да не говорим за нероденото.
Нали искате Джеймс да се излекува от перверзията си.
Аз...
Искам да се подобри.
Тогава трябва да ограничим посещенията ви следващите седмици.
Но д-р Стюарт...
Той е напълно съгласен.
Отлично.
Не е точно изпращането, което исках.
Аз също.
Грижете се за нея, г-н Блай.
Спокойно. В добри ръце е.
.
Както и той.
Явно имате две стари кучета да посещавате.
Ако не можеш да го преживееш...
Ще мога.
Късмет, госпожа.
От тук няма връщане.
Мис Адамс, добре дошла.
Много мило да ме посрещнете, г-жо Блай.
Най-малкото, което правя за всеки гост.
Сивата стая за мис Адамс, Ейми.
Да, г-жо Блай.
Всъщност, Ейми, Ана предложи нейната стая.
Ще е по-удобно. - Да, сър.
Но кой знае тя кога ще се върне.
Сивата стая, Ейми.
Ана е решена да стои до край.
Но това нищо не значи.
Сара е повече от гост. - И така ще се отнасяме.
Сивата стая звучи добре, благодаря.
Значи сивата стая?
Сивата стая.
Невероятно е, че съм тук.
Искам да чувстваш Аш Парк като дом.
Това е дом.
Далеч е от луксозно жилище.
Мисля, че е идеално.
Не свиквай много.
Скоро ще си при мен.
Да те заведа? - Не ме изкушавай.
Тук съм, за да спечеля пред майка ти, а това не е начинът.
Зает съм.
Трябвате ни в отделението.
Идвам.
Спешно е, докторе.
.
Мис Каролин! - Извинете, че не предупредих.
Толкова години не сме ви виждали.
Колко сте красива и млада.
Ще се изчервя.
Виж се, мадам. Каква разлика.
Заслужава си. Това е Джино.
Разбира се. - Удоволствието е изцяло мое.
Ще направим кафе.Истинско италианско. Обичате ли?
Обожавам го. - Ще го донесем.Ана.
Радвам се да се запознаем.
...мамо.
Той знае? - Всичко. Можеш да му вярваш.
Какво мислиш?
Страхотен.
И те обича, значи е специален.
Радвам се, че се получи.
И аз.
Защо е този поглед тогава?
Татко беше тук вчера.
Не можах да му кажа, че знам.
Беше толкова мил.
Няма нужда да казваш. Нито сега, нито изобщо, ако не искаш.
Ти си ми майка. Искам всички да знаят.
По-късно. Това е с предимство.
Мислиш ли, че Джордж ще е наранен?
Все още ти е баща. - Но вече няма да е.
Да.
А истинският ти баща? Не си ли любопитна?
Разбира се.
И така е достатъчно сложно.
Ей.
Върна се, Джеймс. Добре се справяш.
Къде...къде е Ливи?
Г-жа Блай няма да е при нас за известно време.
Решихме, че е по-добре да си спокоен
за да подейства добре лечението.
Това искаш нали?
Да се радваш на семейството си
без следа от перверзиите ти.
Боли ме главата.
Ще те оправим, искаш, нали?
Нали?
Сега сме на два волта. Ще ги увеличим до пет.
Тук надясно, г-н Ричардс.
Мис Адамс! Повеч от точна.
Надявах се да поговорим преди вечеря.
Идвам с мир.
Знаем, че се опитвате да спрете този брак,
и двете знаем, че няма да ви позволя.
Значи това е пясъчната ви линия?
По-скоро Женевската Конвенция. - Правилата ви за сгодяване.
Правилото.
Каквото и да си причиняваме, да държим Джордж настрана.
И двете го обичаме. Не искаме да го нараняваме.
Съгласна.
Благодаря.
Пък и вече сме сключвали споразумение.
Джеймс. - Да.
Това го нарушавай на твоя отговорност.
Шери? - Благодаря.
Ана трябва да прави това. - Изморена е.
Фермерската жена не си почива, за да може ТЯ да почива.
Мамо!
Ма...
остави я да спи.
Само за сега.
Утре- съдовете.
Надявам се нямате нищо против
да ви оставя сами за няколко дни.
Къде отиваш?
Да посетя Джеймс и Оливия
и мисля да тръгна в неделя,
освен ако нямате възражения.
Не, не. Определено.
Така си помислих. - Не е заради сърцето, нали?
Не бъди толкова драматичен, Джордж.
Все пак възнамерявам да посетя специалист.
Мислех, че мис Адамс би могла да организира
да го дооправят.
Много разумно.
Е, беше дълъг ден.
Ако ме извините.
Лека нощ, мис Адамс. - Лека нощ.
Лека нощ, майко. - Лека нощ, Джордж.
Последното, което съм очаквал.
Бих искала междуградски разговор
със Сидни, Милдред.
С хотел "Австралия"
.
И искам да говоря с гост- мис Реджина Стандиш.
Има неща, които не съм ти казал.
Майка има причина да се притеснява за Джеймс.
Първо се настани преди да те товаря със семейни проблеми.
Когато прецениш. - Скоро.
И тогава никакви тайни между нас...
...завинаги.
Трябваше да излъжа.
Нямах избор.
Стига за днес. Става късно.
Толкова много тайни.
Все пак каза ли му? - Не и за убийството.
Други тайни сами излязоха наяве.
Дори такива, които сама не знаех.
Довиждане, Саманта. - Довиждане, Лея. Благодаря.
Каза ми нещо изключително...
...поверително.
Имала е изключителен живот.
Дано книгата ми да е справедлива.
До скоро.
.
Спри го.
- Какво има?
.
Нямахме избор.
Бил е той или те. - Кой? Сара?
Бил е той или те?
Моля те, Берт. Луиз има нужда от теб.
Не ме докосвай! Не ме докосвай!
Видя ли какво ме караш да правя?
Защо да оставам при теб? Защо?
Моля те. - Видя ли какво ме караш да правя?
Моля те, Берт. - Я млъквай!
Млъквай!
Видя ли какво ме караш да пхравя.
Моля те. - Видя ли.
Виж какво ме караш да правя.
Берт.
Какво направи? Колин, какво направи?
Какво направи? Колин?
.
Хайде!
О, не!
Никакви тайни.
Завинаги.
Имали сме дете.
Да не знаеш толкова дълго може да разбие сърцето ти.
Заради теб съм пропуснал живота и.
Има причини.
Имам право да я познавам. - Не мога.
Тя е по-близо отколкото той си представя.
Още си малкото ми момиченце.
.