Досега в Рейвънсууд...
Не мисля, че смъртта на Миранда е нещастен случай.
Разбира се, че е злополука.
Това е много по-голямо от всички нас. Това е модел.
Хората казват, че това място е прокълнато.
Може би това е, за което са говорили.
Люк е бил прав. - За какво?
Ето... Пасва ти идеално.
Миранда е още тук. Аз говорих с нея.
Искаш да кажеш... призрак.
Тя остана тук. Аз просто... Не знам как да ѝ помогна.
Това са нещата на майка ми.
Част от мен се надяваше, че тя ще се появи сега, когато съм мъртва.
Коя е Аби, мамо?
Аби Уелър беше приятелка на баща ви от училище.
Аби е мъртва от повече от 20 години.
Видях Аби на погребението вчера.
Имаме нужда от някои отговори. - Сеанс?
Мисля, че Аби наистина иска да говори с мен.
Има духове... Не мисля, че те искат да помогнат на никого.
Един от тях иска да комуникира. - Просто имам много лошо предчувствие.
Това, което уби баща ми се опитва да убие и нас?
Хора, внимавайте!
Миранда?
Аби, къде отиде?
Аби, къде си?
Не, чакай!
АБИ УЕЛЪР, ОБИЧНА ДЪЩЕРЯ 1975-1992
Съжалявам, че не отговорих на обажданията ти.
Повярвай ми Хана, това не значи, че не искам да чуя гласа ти.
Има толкова много неща, които искам да ти кажа, не знам от къде да започна.
Мисля, че я видях...
Аби. И други... Повече от тях. Повече от мен.
Деца.
Когато се приближих, те... изчезнаха, но надгробният камък...
Този на Аби... той...
Раздели се на две.
Защо ме гледаш така?
Хей, разстроен ли си задето те оставих, докато спеше?
Не, разстроен съм, защото когато шофьорът извика "Рейвънсууд" слязох от автобуса.
Все още откачаш за... - А ти не?
Да. Затова напуснах. Чух нещо отвън.
Мислех си, че каквото и да е напукало тавана
може все още да е там и ще мога да рабера повече...
Какво е станало с ръката ти?
Нищо. Аз... Порязах се докато чистих.
Ами, може да изработим някаква система...
просто, за да имам време... да сложа някакво бельо.
Правилно.
Мога ли да помогна?
- В слагането на бельо?
Мислиш ли, че си загубила това умение?
Никога не съм го имала.
Това... същите съобщения, които се опитваш да напишеш от понеделник?
От неделя.
- Може би, ще е по-лесно да се обадиш по телефона. - Мислиш ли?
"Скъпа Хана, толкова много неща се случиха, от както за последно се чухме."
"За малко да се удавя във вана и в потънала кола."
"Ходих на погребението на Миранда."
"Бях нападнат от братовчеда на Куджо в авто-моргата."
"Лампата над дивана замалко да ме обезглави."
"И... о, споменах ли... по план трябваше да умра още в колата."
Може да... пропуснеш някои неща.
Никога не съм я лъгал, Миранда. Добре де, може би веднъж.
Но съм щастливец, че ми проговори след това.
И не искам да я изгубя отново.
Какво правиш тук?
Не можах да заспя. А ти?
Да.
Ливи...
Няма да кажа, че не съм видял онова, което видях вчера.
Но не искам никога повече да го правя.
Трябва да стоиш далече от това място. Разбираш ли?
Не става въпрос за това къде бяхме.
Ако баща ни е бил убит, заради нещо, което е разбрал...
Нещо за нас... - Спрете.
Не мисля, че ще изчезне, ако избягваме пукнатините на пътя.
Добре. Но съм дяволски сигурен че не искам да ядосвам отново това нещо, каквото и да е то.
Ясно?
Остави ме намира.
Моля те.
Хей! Реми! Всичко е наред.
Всичко е наред.
Просто се качи горе, мила.
Ще оправя това.
Сезон 1, Епизод 4 "Дяволът има лице"
Видях го с очите си, сутринта. - Сигурен ли си, че е бил надгробният камък на Аби?
Сигурен съм. И не беше на милиони парчета.
Буквално се счупи на две. - Миранда видя ли го?
Това не е първият път, в който някой идиот опорочава надгробен камък.
Добре, освен ако този "идиот" е квалифициран каменоделец
или носи наоколо светкавица, това е направено от нещо друго.
Тя беше наказана.
-Кой е бил наказан? -Аби.
За това, че се опита да се свърже с нас... За това, че ни каза за пакта.
Трябва да сключим свой пакт.
Какво означава това?
Това означава, че трябва да спрете, да спрем да търсим отговори от мъртвите.
Трябва да намерим някой в града, който е жив и готов да говори.
Как? Защо те ще?
Все още не знаем почти нищо, страх ме е да затворя очите си.
Ами ако можеха да го правят анонимно? Можем да използваме блога на вестника.
Баща ми каза, че това е моето бебе. Мога да освободя въпросите.
Ще видим дали някой ще сподели.
- Къде отиваш? - Kа училище.
- Имаме достатъчно време. - Не мога да закъснея. Така че...
Ремиq може ли да говоря с теб за малко?
Така, мислех си...
Може би... след библиотеката...
Аз и ти може да си вземем нещо за ядене, да гледаме филм или нещо такова.
-Довечера? -Да. Защо?
Мислех, че майка ти е говорила с баща ти за нас.
О, няма нищо общо с баща ми. Просто не мисля, че
Мога да остана на тъмно точно сега.
Е, не трябва да го правиш сама.
Какво?
Нищо. В главата ми е каша, това е всичко.
Добре.
Той наистина ли ще се преструва, че не беше там вчера?
Той знае, че беше.
Просто не може да се занимава с това сега.
Люк все още не си е избил мисълта за баща ни от главата си
никога няма да мине през тази врата отново.
Йо, Люк, добре ли си? - Да. Просто се бях разсеял.
Хей, къде е сестра ти? - Тя е...
Тя е в трезора с приятели. Вярно.Да.
Новата група. Хм...
Да. Люк, сигурен ли си, че ще се оправиш, човече?
Разбира се.
Не знам мога ли да използвам "преследван". - Как би го нарекъл?
"Преследван."
Забрави ли, че имаш час при доктора?
От кабинета на Др.Франкел се обадиха, след като тръгна.
Хей, г-жо Матисън.
Искаш ли да си вземеш чантата и да ме чакаш отвън?
Мамо... не е нужно да ходя при доктор Франкел.
Бяхте извадени от реката миналата седмица.
Мисля, че ще е добре да имаш план Б.
Ела.
Ще се видим по-късно.
Рошел?
Добро утро.
Мислех да ти се обадя.
Защо?
Напусна погребението толкова неочаквано, че не можах да ти благодаря.
Съжалявам, не мога сега. А-Аз трябва да заведа Оливия на лекар.
Къде се удари вчера?
А какво се случи вчера?
За какво говори той, Оливия?
Мисля, че новият ми пазач е организирал нещо като парти.
Трябва да е изгубил контрол. - Аз...
Влизай в колата, става ли? Моля?
Ако има някакви щети аз...
Ще ти напиша чек... - Не е необходимо, Шели.
Е, щом казваш, че тя може да е ранена, значи нещо трябва да се е случило...
Виж, не исках, не исках да те разстройвам...
Вече минах през достатъчно неща.
Ако знаех, че полицията планира да ви притисне след службата,
щях да се намеся... Без значение къде съм.
Мога да съм тук или там... В магазина.
Някой вероятно ме наблюдава и сега.
Е... Няма да позволя на никого да те обижда в моята къща.
Благодаря ти, Рей.
Не знаех, че вие двамата сте приятели.
Ходихме заедно на училище. - Не е като да е идвал у нас някога.
Когато баща ти беше жив? Не би бил.
Те не се интересуваха един от друг. - Защо?
О, баща ви не харесваше как г-н Колинс правеше бизнес.
Трябва да има други причини. - Какви например?
Мислех, че аз ще задавам въпросите този път.
Защо е това? Снимката?
Съжалявам, трябваше ли да кажа "Марко", за да можеш да кажеш "Поло"?
Мислех, че може би бих могъл да покажа на семейството на Аби това, себе си.
Може би, ще могат да говорят с мен за експлозията в училище.
Слушай, това беше тъпо...
Какво ти казах по-рано за имейла до Хана?
Не исках да кажа че не си минал през много...
Знам.
Може би, ако си ѝ казал нещо...?
Ако Хана разбере, че съм в опасност,
ще долети дотук, още преди да съм казал "Помощ".
Няма да сложа мишена на гърба ѝ.
Присъствието ми тук започва ли да те дразни?
Какво прави тя?
Ехо. Извинете ме.
Къде носите тези? - У дома.
Хм, не съм сигурен, че може да направите това.
Защо не? - Е, нарича се кражба.
Кейлъб?
Познаваме ли се? - Фамилията ти Ривърс ли е?
Да. Защо?
Боже мой, ти си автентично копие.
Не... не схващам. - По-големия брат на Хенри, Кейлъб...
Кейлъб Ривърс... ти... Ти изглеждаш точно като него.
Чакайте, вие...
Да не говорите за Кейлъб, който е умрял в инцидента с лодката
на връщане?
Познавате го?
О, не... само от снимката на мантията на Хенри, но...
Лицето ти, то е...
- Удивително. - Хенри тук ли е?
О, не. Преди години той отиде до Cabotsville, но...
Сигурна съм, че щях да съм чула ако Хенри е починал.
Не забравяйте да предадете работите се, хора..
Или поне сменете датата,
ако рециклирането е нещо, което сте записали в шести клас.
Можеш да ми изпратиш имейл Люк.
Какво направи с коляното?
Паднах от колелото.
Хей, ние не сме говорили от инцидента с колата.
Съжалявам да чуя, че това момиче не е оцеляло.
Не я познавах добре, така че...
Но сега я познаваш...
По начин, който вероятно не би искал.
Искам да кажа, предвид това през което ти и семейството ти сте преминали,
Предполагам, че цялата тази седмица...
Вероятно е отгледал и други неща. - Ще ти дам това утре.
Това може да не ти е достатъчно да си вдигнеш оценката нагоре.
Доста си назад.
Разбирам. Знам защо. Просто аз...
не искам да повтаряш по този предмет отново.
О, нито пък аз.
Люк просто трябва да вземеш допълнителни задачи.
Ела, направи игра.
Току-що изгубих моя водач от варицела.
Аз не играя. Не, не. Това не е моето нещо.
Ела. Ще се изненадаш
какво облекчение е да си някой друг за известно време.
Това ли е човекът, за когото говореше старата жена?
От къде взе това?
Той има абонамент за вестника, откакто водата беше открита.
Отменил я е преди година.
Е, какво мислиш?
Искам да кажа, че си струва пътуването. Да вървим.
Сега?
Трябва да се видя с Люк. При това, той е твой роднина.
- Той няма да иска да говори с мен. - Никой не иска да говори с теб, Реми.
Ти си пресата.
Тук съм вече по малко от седмица.
Ти си била тук през целия си живот.
Можеш да донесеш местни неща, да бутнеш паметта му
Не мога. Няма да начин да убедя Люк
да дойде с нас. Той вече е толкова...
Знам. Знам къде е Люк.
Добре, забрави. Ще отида сам.
О, господи.
Кейлъб?
Тръгвай..
Аз ще карам.
Извинете. Търся г-н Ривърс.
Казаха ни, че може и да е тук.
Г-н Ривърс?
Името ми е Кейлъб... Ривърс.
Мисля, че сме роднини.
Не съм сигурен как сме свързани
защото аз... не познавам баба ми и дядо ми, но...
Знам, че имате по-голям брат, на име Кейлъб.
Кейлъб?
Тук ли си?
Кейлъб?!
- Дали си... Сама?
Постоянно.
Мисля, че чичо ти знае, че сме били тук снощи.
-Не е изненада. Той знае много неща.
Кейлъб казва също, че и крие доста.
Мислиш ли, че той знае, че сме живи...
Вие не сте?
Добър въпрос.
Отървава ли се от хора, които задават твърде много въпроси?
Мислиш, че може да има нещо общо с баща ти?
Може би.
Моята... моята майка ми го каза така, все едно е имало нещо между тях.
Защо тогава не питаш майка си?
Ние не...
Немога да говоря с нея вече.
Е, аз ще ти кажа...
Струва ми се, че чичо Рей става все по-раздразнителен с всяка минута.
Той има изрезки за убийството на баща ти на бюрото си.
Когато не реже хартия
или не заравя съседите, той се затваря там.
суетейки се само около скъпоценните си играчки.
Той не е там сега.
Има стая с...
стари оръдия на труда... върти триони и кирки.
Така и не намериха оръжието.
Баща ми беше намушкан.
Трябва да се върнеш...
Когато той си отиде.
Ще те разведа.
Къде отиваш...
Когато не си тук?
Съжалявам. Не е нужно да ми отговаряш.
Няма проблем. Не е тайна.
Тук съм доста често.
Един вид като заклещена.
Къщата, гробището,
това облекло... ако знаех, че ще го нося завинаги,
вероятно щях да си сменя обувките.
Харесвам ги.
Имам предвид, никога не бих ги носила.
Майка ми няма да ми позволи да напусна къщата.
Съжалявам...
-Чакай... майка ти трябва да ти одобрява дрехите? -Не...
Да. Не, аз...
Искам да кажа... Тя няма идея коя съм... Кои сме ние.
Ако излизах от къщата с копче, което не съвпада, тя...
Съжалявам. Извиняваш се много.
Продължавам да говоря за майка си и знам...
Няма да се разпадна, ако чуя тази дума.
Аз просто , трябва да съм луда да си мисля че съм прекарала целия си живот
мечтаейки си моят да ме завива, докато е завивал теб
толкова стегнато че едва си могла да си мърдаш ръцете.
Или крака.
Съжал.. Не съжалявам.
Мисля, че е гадно че си минала целия този път за да намериш семейството си...
И умрях?
И все пак майка ми не може дори да отговори
Разкажи ми за него.
Говориш за пропиляното пътуване.
Може би все още стe тук,за да ни помогнете.
Мисля, че съм все още тук, защото... вече съм се отдала на някои неща...
или... някои хора...
Което е още по-жалко, защото той е с друго момиче.
Миранда, не знам как да го кажа, но...
ти не си на разположение.
Не искаш да правиш това.
Тук.
Удроу Уилсън има жена като теб.
Тя избяга от града за две години.
Спомняш ли си Удроу Уилсън?
Не, никога не съм играл шах с него.
Родил съм се, когато той е бил в Белия дом.
Родил си се в Рейвънзууд, нали?
Всички седем от нас.
Единствената причина, поради която останахме бе, защото майка ми винаги мислеше, че той ще се върне.
Брат ти? - Баща ми.
Разбираш, че когато загубихме Кейлъб
Земята се отвори и погълна баща ми..
Поглъща го целия. - Умрял е?
Той изчезна.
Ти си наред.
Баща ти обвинява ли себе си... или града...
За това, което е станало с Кейлъб?
Защо не ме питаш това, което искаш?
Претърпяхме катастрофа...
преди няколко нощи и... бяхме петима.
Един от нас не оцеля.
От нейното погребение насам чуваме разни неща...
За града. - Какво си чул?
Други деца загинали при "злопоуки"...
Говоря за нещо което може би се е случило преди много време.
Нещо за някакъв пакт.
Шах и мат.
Чу ли какво казах току-що?
Ти си невнимателен, момче.
Трябва да внимаваш повече какво правиш.
Някой ще ме върне ли в стаята ми? - Да, г-н Ривърс.
Ние всички сме свързани...
В известен смисъл не разбираме напълно докато не стане твърде късно.
Тортън Уайлдър искаше този малък град да представлява всеки друг такъв град,
и всеки малък град да е като едно разширено семейство.
Люк. Ела. Присъедини се.
Хора, поздравете най-новия жител на Груувърс Корнърс.
Той кой играе?
Джордж Гибс.
Значи, той ще е ожени за теб?
О, това е сбъркано.
Да бъда тук, ме накара да осъзная колко много те обичам."
Люк?
Ще кажа на Прайс да намери друг, който да изиграе Емили.
Не се тревожи. Вече се свърши.
Току-що се натъкнахме на него.
Какво му каза?
Виж, практически всяко дете в училише
знае нещо грозно , което се е случило доло между мен и сестра ми .
Да бъда тук горе с теб...
Струва ми се грешно...
Може ли да кажа нещо?
-Какво? -Липсва ми Оливия.
И ако можех да върна нещата назад бих.
-Ще го преживея. -Не, няма.
Все още мислиш, че съм паразит ... Който използва Ливи като ВИП пропуск
да дружиш с определени хора и си прав.
Може би го направих.
Просто когато бях с нея, се чувствах сякаш ...
Можех да накарам хората да ме мислят за нещо, което не съм ...
Нещо класно като нея.
Те никога няма да намерят оръжието.
Баща ми беше намушкан.
Това е доста странно.
Бащата на Хенри работеше като окръжен съдия в съда, около 30 години.
След това просто изчезна в дън земя.
Някой забеляза ли че беше изчезнал?
Трябва да променя въпроса си. - Какъв въпрос?
В блога ми...Няма постове... Нищо...
Може би Хенри е разпространил думата.
Дръж си устата затворена или нещо такова.
-Съмнява се, че Хенри е от блоговата публика. - Никога не знаеш
Да. Баба ми е 20 години по-млада от него.
и тя все още нарича таблета ми "Големия скрол"
Незнам. Може и да се върна там сам.
-Първо вземи малко уроци по шах, -Задръж малко.
Какво има?
Не трябва да оставаш тук.
Водихме този разговор вече, помниш ли?
Бяхме прекъснати.
Освен това,сега знам повече.
Моя чичо може и да е по-плашещ, от колкоти си мислехме.
Е аз срещнах един от мойте чичовци днес и не беше точно Крис Крингъл.
Той дори не примигна когато споменах за пакта.
Остави го, Кейлъб.
Връщай се в Розууд. Тръгвай си,докато можеш.
Направи, така че това да звучи толкова лесно.
Имейлът до Хана е написан.
Всичко, което трябва да направиш е да натиснеш изпрати и да се качиш на следвашия автобус далеко от тук.
За какво говориш?
Написал си това? Кога? Защо? Как?
Кейлъб, наистина ли искаш да прекараме последния си ден на земята?
Търсейки отговори или да бъдем с човека,който обичаме?
Как се предполага да избягам от това?
Да забравя всичко случило се през миналата седмица?
Да забравя какво видя на моста?
Да забравя, че съм гравиран на гроба на Кейлъб Ривърс?
Да забравя теб?
Това не е раздразнение Миранда.
Това е неудобство.
Той никога не го подписа,но той загуби войната.
Кой? За кой говориш?
Но ти трябва да знаеш,срещу какво се изправяш, момче.
Трябва да знаеш!
-Какво е това? Чакай! -Не мога.Сега е твой ред!
Може ли да ги видя?
За какво говореше той? Каква "битка"?
Да не би да си имаме работа с някой, който напълно се е изгубил?
Той ни изпрати на шахматната дъска.
Това не значи, че той не е 2 сандвича по-близо до пикника.
Той е човешка вкаменелост.
Как може да вярваме на нещо казано от него?
Ти каза, че бащата на Хенри работи като съдия-изпълнител, нали?
- Да. Защо? - Тези ключове са служебни.
Има държавен печат на тях.
- Той е почти изчезнал, но все още е там. – Ти казваш че..
Нашето училище е било държавния съд.
Има купища стаи в мазето, които никога не са били ремонтирвани.
От къде знаеш?
Прекарах по-голямата част от девети клас тук доло.
Мислиш, че един от тези ключове ще стане за врата в училището ти?
Трябва да започнем от някъде.
Говорих с него миналата вечер. Каза, че ще е тук.
Спомена ли че аз ще играя тази част?
Той знае това. Има ли проблем?
Съжалявам, че закъснях.
Трябваше да закарам колелото в магазина.
Всичко наред ли е?
Добре. Защо вие двете не разботите на магазина за дрогерия?
Ще отида да подготвя оудиторията за третото действие.
И ако имате въпроси, запазете ги за по късно.
Аз имам въпрос. Защо си промени мнението?
Харесва ми играта.
Оливия знае ли, че си тук?
Това са два въпроса.
Ще ти покажа стаята, където намерих ножа.
Насам.
Това не е ли мястото където държи телата?
И повече.
Искаш...да го отвориш?
Това ли е стаята?
О, не. Това е врата. Ти..отвори я.
Трябва да видиш ножа.
Е
гледай каквото искаш. Но няма да пипам нищо.
Той може да каже ако са тук.
Не разбирам...
Техните герой са се оженили , въпреки че едва са се познавали.
Имали са една среща и после сватба.
Беше трудно време. Г-н Прайс каза, че те са стари души заклещени в невинност.
Каквото и да значи това.
Животът беше труден тогава.
Хора умираха при раждане.
Хората все още умират.
Така е.
Но предполагам, че те са били само в състояние да държи върху тяхната невинност малко по-дълго.
Не мисля, че това е толкова лошо. А ти?
Уау. Уау, уау, чакай, чакай, чакай.
- Защо направи това? - Исках да приключваме
за да не правиш това пред целия актьорски състав.
- Да направя кое? - Изглеждаш сякаш ще повърнеш.
Всичко е наред. Ще помоля г-н Прайс да изреже целувката.
Чак... просто...
- Не мислех че ще ми се нахвърлиш... - Забрави за това.
Всичко е наред. Можем да кажем "да" и да си стиснем ръцете.
Е неможе ли да изчакаме докато стигнем до сцената и тогава ...
Лесно в него?
Не, благодаря.
Това е "медено-печен пенис" отново.
- Моля? - О, хайде, Люк.
- Не се преструвай, че не не си знаел. - Аз...
Не знам какво си...
Седми клас. Аз имах уста пълна с метал и фъфлех.
На пролетния карнавал, си поръчах ядки
това беше моя прекор за година.
Ти си поискал "медено-печен пенис"?
Може ли просто да изиграем сцената моля?
Добре.
Не е нужно да си стискаме ръцете.
и...
-Какво е товва? -В биологията му казват сърце.
Какво е това?
Прилича на коса.
Защо има такива работи? Чия коса е това?
-Чакай Лалво беше последното име на Аби ? -Уилър. Защо?
"А. У. 92" Това трябва да е тя.
Боже мой . Какво става?
-Миранда какво гледаш? -Това, Това е моята коса.
Дали той има по едно от тези за всяко дете в този град..
Който какво? Който...Умря.
Не, той отказва да ме добави към неговата колекция със сувенири
-Миранда... -Той не ме приближи когато бях жива
но си мисли че може да задържи част от мен когато съм мъртва?!
Той мисли, че може да е разкъса на парчета и да ме бутне в гардероба си ?!
Боже мой.
Искаш ли да опитам?
Не, взех го .
Може да не различавам пешка от топ,
но определено не се нуждая от уроци по разбиване на ключалки.
Не минавай през тази врата.
Ръждясало е. Вероятно трябва да се почисти.
Това е било около врата на чичо ти 70 години.
За какво са използвали тези стаи?
- Когато е било съд? - Някои от тях са били килии.
Да се махаме от тук.
Не чакай! Има още една врата.
Защо училището ще оставя всички тези неща тук доло?
Защо питаш мен?
Е, ти прекара девети клас тук доло.
Не в тази стая.
Какво е това?
Пробвай.
Шегуваш се.
Ръждясало е .
Било е на врата на възрастен мъж около 70 години.
Може ли всички духове да дойдат тук, моля?
Това е нашето гробище.
Трябват ми Г-жа Соамес, Г-жа Гибс и Емили тук на първия ред.
Тес?
Искаш ли да се присъединиш към нас?
Трябват ми Джо Стодард и Сам Крейг ето там.
Джордж , ти ще влезеш от долу.
Хайде да отидем да блокираме, хора!
Ако знаем стъпките сме на половината път.
Кейлъб там ли е?
Люк? Люк?
Чу ли какво казах?
Просто ... просто вземи вода.
Може ли всички мъртви местни хора, ето тук, моля?
Миранда?
Миранда...
Мамо?
Люк трябва да дойдеш с нас.
-Какво? -Бях в къщата на Колинс.
Не ти ли казах да не се връщаш та,? Ти отиде и тя се върна.
Кой се е върнал? Миранда?
Къде? Къде е тя? -На площада.
Недей...Моля те. Недей, Недей.Не...
Да,Тес, имаш ли въпроси?
Да, в средата на тази страница, когато Емили говори с майка си ,
мислиш ли че й е ядосана?
Това определено е едната гледна точка...
Тя .. може би тя е .. Ядосана е за това.
Замислете се .. сигурно просто ..
Люк, ние сме толкова близо до откриването на истината.
Кейлъб има чичо, който знае за пакта и му е дал това.
- Не.. не съм част от това. - Не съм част от това.
Ние всички бяхме в колата. Нямаш избор.
Внимавай!
Още ли мислиш, че не си част от това?
Кейлъб, върни кутията на мястото й.
Каквото и да има вътре, може да няма нищо общо с нас, но ключа пасва.
Какво гледаш?
Целунах Тес днес.
Какво?
Упражнявахме се. Аз я целунах.
Но беше свързано с играта, нали?
Не съм сигурен.
Каквото и да беше, то ме накара да се чувствам...
Като нас...
- Преди това. - Преди кое?
Това.
Нямам нужда някой да ми казва, че живея с проклятие. Вече знам това.
- Люк... - Баща ми го няма.
Той никога няма да се върне.
Целият ми живот се промени докато не обръщах внимание,
не мога да бъда около хора, които постоянно да ми напомнят,
че само ще става по-зле.
Не можеш да искаш да забравя това което вече знам.
Искам да бъда с някой, който да ме кара да
се смея...
Не говори за пактове, схеми и как небето пропада.
Не мога. Не мога.
Хей.
Не исках да ви прекъсвам.
Реми, ако искате да си вземете филм...
Люк не може да остане.
Благодаря за предложението, г-жо Беумонт.
Оценявам го.
Ще говорим по-късно нали?
Ти да не би да му каза да си тръгне заради мен?
Не. Той има нужда да бъде някъде другаде.
Защо пазиш части от нея в тази стая?
За какво говориш? - Знаеш за какво говоря!
Ако знаех, нямаше да питам.
Ние сме с теб.
Както и Миранда. - Погребахме Миранда миналата седмица.
Къде е тя сега?
Какво направи с нея?
Ако това е форма на израз на мъката ти..
Не съм тук за консултация, окей?!
Просто искам да знам , защо пазиш още тази колекция!
Предполагам,че това не е първият ти път в тази стая.
И ако възнамеряваш да останеш като мой пазач,
ще се погрижиш да стоиш далеч от стаите, в който не си поканен.
Ясно ли е?
Няма да съм тук дълго.
Предполагам вече си отбелязал това в календара си.
www.addic7ed.com