Започнах да вярвам в боговете ти.
Заповядах им да останат но те избягаха.
Какво наказание ще поискаш да причиня?
Той ми отне нещо.
И аз ще му отвърна със същото.
Ако погрешна дума излезе от нечия уста,
само болка ще последва.
Ела, моя любов.
[Писъци]
Тя е римлянка.
Аз съм само един роб.
[Викове]
Ти ще се осъзнаеш.
Ти си този, който трябва да се осъзнае.
[Викове]
Донар!
Скапан предател.
Ума ли си изгуби ?
Каст дойде да помогне.
Трябва да отведем всички оцелели на билото.
Движете се бързо!
И не отстъпвайте
Спартак!
[Викове]
Спартак не е глупак.
Мислиш ли, че ще остане да те чака в снега,
за да пристигнеш и да го погубиш?
Точно това очаквам
♪
Sync by honeybunny www.addic7ed.com
(Сумтене)
(Задъхване)
(Писъци)
Пребройте убитите!
Трябва да знам!
Боговете ни пускат да изкачим Олимп наполовина,
само за да се изпикаят върху нас от върха на стената.
Спартак.
Армията на Крас приближава откъм дефилето.
Отведете всички, които не могат да се бият на безопасно място.
Въоръжете останалите.
Ще покажем на този мъж изкован от злато
цената на нашия живот.
(Викайки на въстаниците)
Да напоим снега с кръвта на Римляните!
Или нашата собствена в славна смърт!
Спрете!
Успокойте се!
Твоите думи са против целта ни.
Трябва да изпреварим атаката,
преди армията му да ни прегази
Те не възнамеряват да нападат.
Боговете те държат посветен на бъдещето, нали?
Познато ми е и едно нещастно минало.
Служих в римските помощни войски,
когато все още бях трак.
Хората на Крас не формират бойна формация.
Но са повече от нас
Защо не нападат?
Те изчакват своя командир.
Легионът устройва позиции на билото?
С твоите Преторианци ще бъдеш поставен на предна позиция,
като главнокомандващ.
Съобщи ми незабавно, когато всичко е готово.
Бих желал войната да свърши
възможно най-скоро.
Императоре.
Бях забавен за уреченият час заради неотложна задача.
Извинявам се.
Как се представя Цезар?
Все още ближе раните си.
Или хвърля ези-тура, да измисли
по-добра форма на ласкателства.
Благодаря ти, че си изпълни задачите,
и не падна жертва на собствените си копнежи.
Човек трябва да избере подходящ момент за да търси удоволствия.
Моите се преплитат завинаги с твоите собствени.
Трогнат съм.
От начина, по който се представяш напоследък.
Почитате ме, Императоре.
Почиташ се сам заради действията и постъпките си.
Искам да видя такъв дух и при изпълнението на новата заповед.
Само го поискай и ще го изпълня.
Този сандък да изчезне от погледа ми.
Лесна задача, но от огромно значение.
Къде да го занеса?
Счупи печата и прецени сам.
Бронята ми...
Краят на Спартак наближава.
Искам моята дума и моята воля пак да е до мен
в тази последна битка.
Искам си сина.
Аз съм с теб.
Татко.
Облечи се подходящо.
Имаме да обсъдим много неща.
(Стенания)
(Сумтене)
Излиза, че все още си смъртен.
Драскотина, бях забравил за нея.
Ще и сложа нова превръзка.
Вино и топлината на бедрата ти
е всичко, от което се нуждая.
Кръвта ще почака до деня,
когато я пусна от тези, осмелили се да застанат срещу мен.
И те ще потреперят от страх...
както аз потрепервам пред парчето на Юпитер.
Напускай!
По-бързо!
Наближава буря.
И с нея смърт от ледения вятър.
Буря сигурно, да.
Но не и нашия час...
Не се ебавай с римската мощ,
дишаща ни във врата.
Ако ще се мре, то нека да е
със спомена за патока ти вътре в мен.
Остави ни нас, да помогнем на хората
с много по-големи нужди от нашите.
Звучиш като Спартак.
Това съм си аз.
Приеми го както искаш.
Предател!
Донар, Немет и стотици други братя
умряха в града.
А ти се храниш?!
Благодаря!
От вашите ястия ми се повдига.
Проклет киликиец!
Бриктий!
Разкарай се от погледа ми!
Ако не беше момчето на Агрон,
щеше да умреш защитавайки този боклук.
Не си и помисляй за Агрон,
ако не ти е достатъчно голям.
За такъв дребосък говориш доста смело.
Не ме карай да съжалявам че ти помогнах
Бриктий е тъпо говедо,
но е прав.
Аз съм киликиец
и бях заедно с този който ви предаде
Не съжалявай
за постъпките на друг.
Не е нещо значимо.
Тук ме доведе съдбата.
Наречи го благословия, че намерих теб.
Окован и разкървавен,
но се опитва да ласкае.
Опитвам да взема всичко от живота.
И бих вдигнал оръжие срещу Крас,
за да продължа в същия дух.
Желаеш да се биеш?
Убивайки Римляни аз заслужих доверието ти,
не е ли така?
Може би, ако достатъчно загинат от меча ми,
твоите братя, ще бъдат трогнати...
Това е решение, премахнато от моите ръце.
Но знай, че тази мисъл е добре усвоена.
(Болезнено охкане)
Не искам да те виждам повече.
Нито пък аз
Боговете ни се подиграват..
Все още си от този свят.
От който, ще се изплъзнеш, ако не ядеш.
Дай го на някой по-заслужаващ.
Да не търсиш съжаление?
Не търся нищо.
Аз съм нищо, освен пепел..
който напомня за пламъка на сърцето,
охладен от носителя на дъжда,
който донесе смърт в града ми
и ме разкъса от живота, който знаех.
Задушен от Крас,
който ме окова за удоволствието на един дивак.
(Плачейки)
Болката ти е добре позната.
Както и загубата.
Нещастието е споделено от много измежду нас.
Как гледаш да го преодолееш?
Това е въпрос, който съм задавал много пъти.
Живей.
И помогни да осигуря отговор.
♪
Цезар предпочете стриди на празника си.
Аз бих желал от най-доброто, което може да ми предостави този град.
Отново имаш благосклонноста на баща ти?
Напълно заслужено.
Отдавна не съм онова нацупено дете.
Мъжът, който баща ми винаги искаше да стана.
Искам само Сабин все още да беше между нас.
Мислиш ли, че той ще ме гледа с уважение?
Ти му беше присърце, нали?
Както и на теб.
Пътят ти не е свързан с такива грижи.
Спартак ще падне
и ти ще тръгнеш да завлядяваш чужди земи,
и да си градиш име.
Далеч от тези, които някога са се грижили за теб.
Копнея да почета името на Крас
с победа и лаври.
Но след потушаването на въстанието,
ще си остана твърдо вкоренен тук.
Няма да се върнеш в Рим заедно с нас?
Ще ми бъде дадена задачата да защитавам
интересите на баща ми в Синуеса,
докато достигна нужната възраст за заемането на длъжността трибун.
Това е важна задача.
Задача в която ти ще ми помогнеш
Аз оставам в Синуеса?
В тази вила
Баща ми ти дава по-висока титла
да командваш всички прислужници в тази къща.
И да видиш удобни ръце
които продължават да ме ръководят в житейското ми пътешествие.
тези, които ме извадиха от пропастта.
Дължа ти много,Кори
И скоро ще имам свободно време да ти се отплатя.
Императоре.
Преторът ви чака на билото.
Извикайте знаменосеца.
Императоре.
Извинете, господарю.
Приготвих ви обяда
Имам апетит за по-кървава трапеза.
Отново, извинения.
Също така, бих искала да поговорим.
Е, говори бързо,
или замълчи и ме остави.
Вярно ли е, че ще слугувам на Тиберии в Синуеса?
От него ли чу това?
Момчето се е изпуснало излишно.
Мислех да го обсъдим
по-интимно.
И аз исках да споделя някои затруднения
и причините за тях...
Всичко е както заповядахте, Император.
Времето заговорничи срещу желанието на сърцето.
Ще говорим пак, когато битката е спечелена.
Сълзите ни ще изсъхнат от топлещото слънце
на по-дълбоки намерения.
Ела, нека се покажем на билото.
Бих искал краля на бунтовниците, да разбере каква смърт го очаква.
♪
Крас строи кралска ложа,
като, че ще се бием за негово забавление
на снега на гадната арена.
Тогава ще види на какви чудеса от кръв
е способен един гладиатор.
Говориш така, сякаш всички са такива.
Ние сме такива.
Делата ни говорят сами за себе си.
Твърде малко, за да направим нещо срещу ордите
между които сме притиснати.
Крикс е прав във вярата си.
Вършехме невъзможното
отново и отново.
Само че с тактика, а не с груба сила.
Накъде биеш?
Крас стана много дързък заради предимството си
Поставя преторианците по-напред,
за да вижда по-добре очакваната победа.
може би трябва да го посетим
и да му обясним фаталната грешка
По-близка позиция не предполага ли
по-тежка гвардия около тях?
Вятърът се усилва преди бурята.
На свечеряване,
ще ни послужи като завеса,
ако не сме ненужно много.
Колко?
Само най-опитните сред нас.
Трябва да ударим като змия,
бързо и сигурно.
Ако Крас падне от отровата ни,
легионите му ще се запенявят
без нужното командване.
Това го отработихме с Косиний и Фурий.
Ще погубиш спящ човек,
докато може той да се събуди в кошмар.
Море от смърт, когато цялата ни армия се стовари върху него.
Толкова голяма сила ще бъде разкрита предварително с лекота
и предимството на изненадата загубено.
Нещо което и дете би забелязало.
И аз ли съм дете?
Глупаво подбрани думи, братко.
стой до мен
И когато Крас отиде в отвъдния свят
ще видим как легионите му ще го последват
(Вятър фучи)
Виж какво става и докладвай!
Трябва да отцепим възможността за бягство.
Няма да има такава за могъщият Крас тази нощ.
Донар
Какво е издълбано на тялото му?
"Смъртта не ще измамиш".
Хайде.
(Викове)
Невия!
Хайде.
Обратно в лагера!
Бягайте, долни страхливци!
Не разваляй строя!
Крикс!
Напред!
Спартак се изплъзва от примката.
Заедно с шепа свои хора.
Нека да усети болката от раните си
и ще ни отвърне.
Тиберий и Цезар да се явят тук,
стига са спали!
Времето за игрички свърши.
Цезар най-после се въздигна от мъртвите.
И ти, от призрака на наказанието.
Какво има, толкова рано?
Призори потеглям за хребета Мелия.
Най-сетне.
Нека да побързаме...
Ти оставаш, за да събереш войските,
които още са в Синуеса.
Минаваш под командата на Тиберий
и ще се присъединиш към мен преди изгряването на луната.
Не трябва ли да командва човека, който превзе Синуеса?
А не момче, което ще си изгуби меча?
Намираш благодарността ми недостатъчна?
Огромните суми, дадени
за да се спасиш от дълговете си?
Легенди за храбростта ти, разказвани от Метелий в Рим?
Празненства в твоя чест,
организирани от човека, с когото си така непочтителен?
Не е нужно да ми напомняш за щедростта си.
Исках само да предложа съвет.
А аз само давам заповед.
Както когато заповядах
да влезеш в града като мой агент.
Аз превзех този град.
И аз ще взема живота на Спартак,
със сина ми до мен.
И къде ще се окаже уважаваният Цезар
всред толкова слава?
По средата.
Освен, ако не се отклони от пътя си.
Той се подчинява, Император.
Следвай курса
и небесата ще са наши.
Ще те приветствам на хребета.
Придвижвай се бързо,
с жажда за вражеска кръв.
Ето ни и нас.
С върната ми титла,
и ти под мое командване.
Внимавай къде стъпваш, момко.
Много гиганти са погинали,
мислейки се за твърде големи, за да паднат.
Събери хората.
Както ти беше наредено.
(Извиква)
Никой ли не спи в тази къща?
Извинявай.
Счу ми се, че има свада.
И се прокрадваш в тъмното, за да я видиш?
Опасно е да съм далеч от тях.
Откакто Тиберий беше възстановен към въображаемата си власт.
Злословиш срещу господаря си?
Говоря за обща заплаха.
И как да я премахнем.
Благодаря, че ме приемаш.
Никой няма да разбере,
че сме говорили.
Да, но чутото си остава в главата.
Ти ме свари в гадно настроение.
Не го влошавай с мистерии
и неясни намерения.
Много неща се промениха напоследък.
Момчето, което съм държала до гърдите си
порасна много отдалечен от младежката си привързаност.
Това, в което се е превърнал,
заплашва еднакво и двама ни.
Колко дълбоко си пронизана от момчето?
Достатъчно е да знаеш, че съм наранена.
Колкото и ти от възвръщането на възвеличената му титла.
Е, значи си го намислила?
Как да почистиш такива тежки рани.
Нещо, което трябваше да направя много отдавна.
Тогава, направи го.
И не намесвай Цезар в интригите си.
Ако победата над Спартак бъде споделена с Тиберий,
страхувам се, че връзката им ще стане вечна.
Сечи направо
и кажи какво очакваш от мен.
(Вие вятър)
(Шепнейки)
(Мъж крещи заповеди)
Топли ми сърцето,
като знам, че си още сред нас.
Благодарение на теб.
Крикс ми разправи, как си ме носил на гръб.
Всеки от нас би го сторил.
За друг воин.
Тя трябва да си почива.
Ще си почине, за известно време.
Бурята все повече се усилва,
и настъплението на римляните може да стане невъзможно.
Добре ще е тя да си почива и от мислите за това.
Така ли ще бъде занапред?
Трябва ли винаги да се пеним един на друг,
както когато бяхме роби на Батиат?
Забравени дни, когато все още не ти липсваше смелост.
Ако бяхме настъпили срещу Крас с нужните сили...
Какво щеше да се получи?
Погледни в този въображаем път
и виж къде щеше да ни изведе.
До място, което нямаше да е напоено с кръвта на Невия.
Но напоено с кръвта на хиляди.
Аз обаче ще се бия.
Стени и ров блокират бъдещи маневри.
Планът ти срещу Крас...
ти беше надхитрен от непочтеността му.
Трябва да въоръжим всички, годни да носят оръжие
и с всички сили да ударим римляните.
Пречат ни стените на каньона,
няма надежда за флангови маневри.
Да се изправим срещу превъзхождащ ни противник,
добре въоръжен и дисциплиниран, няма да ни донесе нищо друго,
освен собствената ни смърт.
Тогава нека римляните видят как ще я посрещнем.
Както ни учеха на пясъчната арена.
За това сме спорили.
Много малко от нас са били гладиатори.
Те не се молят за славна смърт.
Не. Те се молят да бъдат водени.
Няма да поведа хората си към задгробния живот!
Аз пък няма да умра с римски меч в гърба си!
Ще събера тези, които мислят като мен
и ще ударим Крас.
Ти ще се подчиниш на заповедите...
Ти не си някакъв бог!
И аз не слушам гласове свише!
Крикс!
Да не си се побъркал?!
Този въпрос по-добре го задайте на вашия водач.
Крикс!
Сега не е време за кавга!
Палатката на лазарета беше отвяна.
Бурята наближава!
Да подслоним тези, които са на открито!
Боговете заплашват да изтрият заразата на въстанието,
преди да можем да започнем настъпление.
Тогава трябва да станем рано
и да довършим тези, които са решили да пощадят.
Цезар.
Не чувам тръбачите,
възвестяващи пристигането на Тиберий с подкрепленията.
И той, и те не са тук.
Ти трябваше да подпомагаш придвижването им.
Не бях ли ясен?
Като въздуха между нас.
Но неотложен въпрос помрачява мислите,
и мълния заглушава важния дълг...
Довел си я тук,
на бойното поле?
Извинявам се, Господарю.
Цезар се пречупи пред скръбната молба.
На печални устни, които трябва да говорят.
Остави ни.
Цезар!
Защо не изчака при северната врата, както бе наредено?
Извинявам се.
Спешната задача ме отвлече от удоволствието на твоята компания.
Баща ми няма да остане доволен от думата на неподчинение.
Аз бих се спрял преди да потърся да ме приеме.
Императорът така или иначе е зает...
с компанията на възлюбена робиня.
Кори?
Доведе тази жена в лагера, въпреки заповедта?
Тя отчаяно искаше да говори с баща ти
Не можах да намеря сърцето
да й забраня да говори с него.
Какви дела я тревожат?
А, това е въпросът, нали?
Успокой се.
Сигурен съм, че бащата ще сподели с доверения си син
всичко, което тя каже.
Желя ли да не ми се подчиняват на всяка крачка?
Не ти ли казах, че желаният момент
ще бъде след края на битката?
Зная, че присъствието ми нарушава закона,
но не можех да чакам за да те видя.
Пий, стопли се.
Благодаря.
Свирепата буря ще ти попречи да се върнеш в Синуеса.
При първите признаци на отминаването й
самият Цезар ще те отведе в безопасност
до градските стени.
Където ще остана когато се завърнеш в Рим,
завинаги прокудена от твоите обятия.
Прокудена?
Бъркаш намеренията ми.
Завзех Синуеса заради теб.
За да имаме място за нас двамата,
когато идвам да те виждам често,
далеч от завистливи очи и усукани езици.
Това не е наказание, а подарък.
Ще се издигнеш както и моето име
като господарка на къщата на Крас.
в Синуеса.
Под Тиберий.
Той ще е до теб,
получавайки привилегията на твоята компания и мъдрост.
Които аз често получавам.
Знам колко го е грижа за теб.
И теб за него.
Ти го превърна от момчето, което беше
в мъжа, който е сега.
Не мога да се сетя за някой по-подходящ от теб да го напътства.
Страхувам се, че чувство на вина
ще те обземе неочаквано.
Ненужни тревоги.
Това е нещо отвъд въображението.
Той се оказа горчиво разочарование в миналото
нали?
Вярно е, че Тиберий допусна тежка грешка.
И аз от гняв заплаших да разтърся небетата.
И все пак сега сме единни,
и аз знам дълбоко в сърцето си,
че няма грешки, които бащата
да не прости на скъпия си син.
Надявах се, че успокоителните думи ще спрат сълзите ти.
Не им обръщай внимание.
Те са сянката на едно глупаво момиче.
Докато жената е наясно с желанията в сърцето си.
Да, Марк.
Всичко ми е ясно сега.
Ами ако се сблъскаме с още някаква трусност
като например липса на въздух, а не студ и сняг.
Предпочитам натиска на разгневена плът
отколкото да ми се вкочани.
Никога ли няма да се отърва от този боклук?
Добави и бушуващата буря и ще видиш палатката отвята
от обтегнати отношения.
Каст.
Спартак ми каза да дойда тук.
Нямам избор.
Но не и аз.
Освобождаваш ме?
Действие, продиктувано от молбите на Насир.
Знай, че без тях
мечът ми щеше е напоен със Сицилианска кръв.
Благодарности.
Не ме гледай така.
Къде е Ганик ?
Не е ли с теб ?
Не.
Ганик!
С тази кръв... ние смирено...
умоляваме...
Защо не отиде с останалите?
Трябва да принесем жертва...
Боговете ще разкрият път...
Само ще покажат твоята смърт,
ако се пречупиш!
Търсете убежище!
Или поздравете боговете си на брега на отвъдното!
Не мога да го намеря.
Тръгвам.
Ти също ще се загубиш.
Ганик няма да се предаде на вятъра и леда.
Виното в кръвта му ще го държи топъл
Никога не съм обичал студеното време.
Нека си поделим одеалото за да се стоплиш.
Нямам нужда.
Зъбите ти ще изпадат от главата ти.
Както и моите.
Боли те раната?
Напомня ми, че все още съм жива.
Избирам да продължи да е така.
(Вятъра вие)
Отново сме на затворено място.
Грижим се за раните си и се молим да не умрем.
да не отидем в отвъдното.
Молиш се, нали?
За много неща.
Но не съм толкова глупав, че да коленича по време на буря
и да издигам глас към небесата.
Нито пък да проливам кръвта си.
Това бе жертва.
За Спартак.
Мислиш ли че е Бог сега.
Сторих го в негова чест.
Да се застъпя за каузата му...
и за всички,отдадени на нея.
Преди се съмнявах във вярата ти.
Бях глупав, че не вярвах.
(недоволство)
В безопасност си...
Предупредих те.
Да стоиш далеч от хора като мен.
Ти искаш невъзможното
Колко?
Близо хиляда са се загубили в бурята.
Хиляда!
Спартак...
Страхувах се че може да си мъртъв.
Боговете се смилиха,
и ни осигуриха необходимият подслон.
Не всички са благословени.
Не. Не са те.
Търсихме помощ от небесата.
За да се измъкнем от тъмнината на окопите и стената.
И тук е отговорът.
В тяхната жестокост,
боговете осветиха пътя за все още живите
Полудял си.
- Напротив.
Ще преминем рова, и ще нападнем,
както искаше.
Когато имахме още хиляда,
който сега са мъртви.
Ами армията отвъд стената на Крас?
Как ще им се опрем?
Може би няма нужда.
Говориш със загадки, истината не може да се скрие.
Крас се опитва да прикрие всичко, което прави,
забулвайки всичките си ходове с измама.
Внедри Цезар сред нас.
Подкупи Хераклио за каузата си.
Подмами ни в палатката си.
Нищо вече не е това, което изглежда.
Говори, или се разкарай.
Окопите са достатъчна бариера за да спрат бягството.
Защо ги свързваш с невъзможно укрепление?
За да не виждаме какво има в тях.
- Или какво няма.
Няколко човека на стената,
ще създадат илюзия на хиляди отвъд нея.
Заблуда, достойна за самия Крас.
А ако грешиш ?
Тогава ще прегърнем славната смърт.
Без забити римски мечове в гърбовете ни.
♪
Мислеше вярно.
Те са само няколко стотици.
Да стоплим нощта с кръвта им.
Луго! Брикт!
Вземете хора и разбийте стената!
Императоре !
Въстаниците разбиха стената!
Дай команда за образуват стой!
Бързо!
Робите ми бяха ли ескортирани обратно в Синуеса?
Не остана никой,Императоре.
♪
Движете се бързо и следвайте останалите!
Насам!
Проверете навсякъде !
Тя се присъедини към въстанието.
Не би го сторила,
не беше доведена до ръба.
Мислех, че го прави за някаква кауза...
Докладвай.
Няма часови на стената.
Няма следа от Спартак и армията му.
Нещо не се връзва.
Как е можал да мине рова?
Шибания дивак.
Запълнил е рова със собствените си мъртъвци.
Само с това е разполагал.
Не могат да пътуват на далечно разстояние.
Дай нареждане,за увеличаване на легиона.
Ще възтановя това,което е мое.
Пази Императора!
Трябва да се върнем назад!
Развали формацията
Могъщият Крас ни показва задника си.
(крещене)
Ще се върне с тарани и балисти .
Ще намери илюзията си в пламъци,
даващ ни възможност да увеличим преднината си.
Да се махнем далеч от тук.
И да почетем падналите с бъдещи победи...
и с кръвта на Марк Крас.
Sync by honeybunny www.addic7ed.com