Превод AlexVT ~ addic7ed.com ~
Сезон 2, Епизод 5 "Двубой"
- Мина доста време. - Да.
Все още се занимаваш с неща, които не разбираш.
А ти все още носиш смешни вратовръзки.
Пътувайте в другата кола.
Да се появиш на остров притежаван от Синекуанон
не е най-умното нещо, което си правил някога.
Не е ли? Кое е най-умното нещо?
Ще разберем скоро.
Но мога да ти кажа кое бе най-глупавото.
- Не го извърших аз. - Не си?
Сигурно помниш жена ми и дъщеря ми.
Тази снимка стоеше на бюрото ми.
Сега имам нова снимка, искаш ли да я видиш?
Ето така изглеждат те сега.
Съжалявам.
Защо трябваше те да платят?
Каквито и да са причинте ти да тръгнеш след Синекуанон,
- или пък след мен, те бяха невинни. - Не бях аз.
- Защо го направи? - НЕ ГО ИЗВЪРШИХ АЗ!
Не можеш ли да го разбереш?
Етап Две.
Етап Две? Какво е Етап Две?
Това е Етап Две.
Аз бях таен агент, предаден от собствените си хора.
Отнеха лицето ми, спомените ми, миналото ми.
В миналото ми има скрита тайна, която заплашва цялото човечество.
Търся отговори без да има за какво да се хвана,
освен една татуировка, която се превърна в мое име.
Аз съм XIII.
- Добре ли си? - Да... благодаря.
Нали не си помисли, че ще те оставим при тези корпоративни копелета?
Ако трябва да бъда честен, съм малко изненадан
Искахме да вземем двама ви едновременно.
- Въоражили сте се. - Без това медиите ни наричат терористи.
Поне да се възползваме от това.
О да, това е хубаво местенце.
"Воалът" сигурно има доста дълбоки джобове.
Млъкни.
Харесваш ми. Остроумен си.
Ти ли направи дизайна на мястото.
Толкова изтънчен.
- Съжалявам, че оставихме нещата така. - Няма нужда да се извиняваш.
Разбирам какво се опитваше да постигнеш
с бомбата пред Синекуенон.
Разбирам защо беше необходимо.
Уоу, уоу. Казах ти, че не бях аз.
Моля те. Бях там, когато го планира.
Какъв трябва да бъде... следващия ни ход?
Не мислиш ли, че това стигна твърде далеч?
Още не сме стигнали достатъчно далеч.
Невинни хора загинаха. Този мъж, който е завързан за стола...
жена му и детето му бяха убити при взрива.
Неговата малка дъщеря!
Каквото и да се опитваме да постигнем, не си заслужава.
Да?
Да, сър. Те искат да говорят с теб.
- Те? - Знаеш кои.
Къде си, братко?
Защо той ми се обажда? С него ли работиш?
Ние работим с теб.
Кое е толкова забавно?
Какво ще кажеш за още един? Само че от тази страна.
Обичам симетрията.
Колко мило от твоя страна най-накрая да се присъединиш към купона, XIII.
- Имам няколко въпроса. - Ти не отговори на никой от моите.
Защо аз да отговоря на твоите?
Отговорих ти. Ти просто не хареса отговорите.
Оказва се, че намерих няколко отговора.
Ти си отговрен за взривяването на бомбата.
С кого говори току що по телефона?
Кой отговори на обаждането?
Как разбра за това? Защо има значение?
Ох, има огромно значение.
Защото знаеш, човекът, който отоговри на обаждането
- е този, който е отговорен. - Как може това...
Беше ти, който отговори, XIII.
Ще се наслаждавам, докато те наранявам.
Не се намираш в позиция, от която да правиш заплахи.
Не съм ли?
Бети, ще бъдеш ли така добра?
Бети, какво...
Защо?
- Как го направи? - О, XIII, става още по-хубаво.
Етап Три.
Тъкмо сега започваме.
Пробвах по лесния начин.
Провери показателите му.
- Малко са повишени, но... - Можем ли да продължим?
- Да. - Тогава, напусни.
- Това не е, както се разбрахме... - Изчезвай.
Ще те повикам, когат ми трябваш... тръгвай.
Върви!
Какво е това?
Къде са Бети и Мозамбик?
Ти никога не си се измъквал.
Ние те взехме от остров Ариела и те доведохме направо тук.
Какво?
Има информация, която бихме искали да получим от теб...
затова те накарахме да си мислиш, че си избягал.
- С приятели. - Бети и Мозамбик не бяха истински?
Не, човешкият мозък е удивително платно.
Поставяме няколко цвята по наш избор на палитрата ти,
а ти нарисува няй-ярката картина.
Благодаря.
Сега знаем за Бети и Мозамбик. Имаш друг скрит талант XIII,
мога да се обзаложа, че никога не си знаел колко добър художник си бил.
Но ти ги контролираше.
Е, аз леко направлявах четката.
Ако ги нараниш.
Това зависи. Защо Синекуенон беше целта?
За да нараним теб и семейството ти. Това ли искаш да чуеш?
Не се отнасяй със снизхождение!
- Какво планира "Воалът" след това? - Те се разпуснаха, доколкото знам.
- Какво намери на островът? - Много добра трева.
Истината е: "историята се прави от смелите хора."
Но дори те се нуждаят от помощ.
Хора, които ще убиват за тях и ще изчезнат. Дори умрат.
Аз вече не съм такъв човек.
Без маитап. Ти попречи на собствената си мисия.
В повечето време беше пречка,
а сега си огромен трън в задника ми, нищо повече.
Убий ме тогава.
Не, атаката срещу Синекуанон беше акт на смел човек.
- А това не си ти. - Не се заблуждавай.
- За какво? - Няма никаква благородна кауза тук.
Всичко е въпрос на отмъщение за теб.
Да...
Но тогава всичко е. В крайна сметка.
Знам...
че най-малкото порязване често е най-непоносимото за хората.
Детайлът.
Отвори си устата.
Малкото е много, както казват хората.
Това ли ти казваше жената ти?
Вече сме готови за теб.
Ще ти поставим нов невростимулант.
Мисли за него като за болкоуспокояващо само че с обратен ефект.
Ще усетиш всяка секунда от това, което предстои да се случи.
О, трябва да попитам.
Какво точно се надяваше да постигне "Воалът"?
Надяваха се да ни прунудят да намалим емисиите си
или да спрем да използваме евтината работна ръка?
- Да премахне корпоративната алчност. - Корпоративната алчност?
В такъв случай може да ти писне от мексиканците ядящи такота.
Корпоративната алчност е фискална отговорност.
Това е тяхната цел. Те искат нова парадигма.
Хмм. Неее.
Всъщност да. "Воалът" иска това, но истината е...
те са по-големи наивници и от Озуалд.
Има някой друг замесен, нали?
Някой, който има връзка с корпорация.
Защото всичко това е прекалено голямо съвпадение за нашите конкуренти.
Въпросът е кой от всичките?
Не знам, Гугъл?
Писва ми от твоите остроумия.
Ще те попитам още веднъж.
- Ще попитам отново. - Кучи син.
За кого работиш?
Той е нестабилен... той ми е двойник...
Той търси писмата на Тесла.
Ако не си замесен... как знаеш за писмата?
- Трябва да го проверя... сигналите... - Не... все още не.
Писмата на Тесла... това иска той...
- затова ме натопи. - Натопил те е? Хайде де, XIII.
Може ли да отрежа няколко пръста с един опит?
Все още ли сме в параметрите? Стайп, отговори?
Ние сме... толкова отвъд параметрите в момента.
Да. Така е.
Виждаш ли...
Изгубих... всичко.
И въпреки че чувството е ужасяващо...
също така е и малко освобождаващо.
Знаеш ли какъв е проблемът с Абу Грейб?
Те са правили снимки.
Това е последният ти шанс.
Значи има двойник? Още един XIII?
Истина е. Истина е.
Защо? Това не може да бъде лесно или евтино.
Лицевите присадки. Две пълни операции.
И то с парите на данъкоплатците.
Разбираш ли, искаше ми се да знам какво разочарование ще се окажеш.
Тогава все още вярвах в силата на правителството.
Сега вярвам само в силата на корпорациите.
Корпорациите са честни. Чисти.
Те имат само една цел... да правят повече пари.
И заради тази единствена цел, те имат голяма сила.
Няма значение какво ще кажа.
Ти просто искаш да ме видиш да кървя.
Това няма нищо общо с желанията ми...
Господи! Сърцето му спира!
Той ти извади окото.
И тогава го спрях, и те стабилизирах...
но... трябва да те посъветвам...
той няма да се откаже.
Упоил ли си ме?
О Господи, да. Много.
Какво ми е направил?
Не усещаш пълният размер на болката,
защото си в шок. Но...
Той ще отмине. Почистих и превързах окото.
Но трябва да обгоря тази рана или няма да оцелееш.
И без това, той няма да ми позволи да си тръгна от тук.
Може би ще искаш да захапеш нещо.
Не си прави труда!
Няма изход. Ела по-близо.
- Искам да видиш решението ми. - Пусни я.
Знаеш ли, трябва да знаеш по-добре. Всичкото рязане, което направихме.
Побоищата, шоковете...
- Всичко ще е наред, Бети. - Не я лъжи.
Всичко е наред. Просто стой мирно, става ли?
Но трябва да призная, че имаш най-големият праг на търпимост към болка
от всеки човек, който съм срещал.
- Свикнал съм. - Живот като човешка боксова круша.
Но колко болка мислиш, че може да понесе тя?
- Недей... - Винаги съм бил любопитен.
Когато Джоунс те застреля в гърдите...
Как се почувства? Почувства ли се предаден?
- Или благодарен? - Не съм забравил ролята ти в това.
Ти я уби. Но това е моделът, нали?
Други хора да плащат за грешките.
Бети. Всичко е наред.
Бети. Не е наред.
Спри!
Защо?
Защото я обичаш? Любов?
Защото е красива? Невинна?
Огледай се, XIII.
Хората, които обичам, са тук някъде.
Това се случва с невинността.
Няма нищо, което да мога да направя тук, което да може да се сравни с това.
Тя няма нищо общо с това.
Тогава е вина по асоциация. Ще те попитам още веднъж.
Кой е отговорен за това? И ако не ми хареса отговорът
ще прережа малкото ѝ красиво френско гърло.
Знаеш ли какво... давай.
- Това не е истинско. - О, не е истинско?
Все още мога да чуя триончето ми да реже пръстите ти.
Не, ние все още сме в сънят ми. Аз спя, а тя въобще не е тук.
Почувствай го.
Детайлите са почти перфектни, но...
Какво правиш?
Показвам ти, че знам, че това не е истинско.
Луд ли си?
Не сънуваш, XIII! Буден си от доста време.
Ако я убиеш, тя няма да се върне.
- Съжалявам Бети... - Сигурен ли си за това, XIII?
Искаш да направиш нова грешка? Да загубиш и този път?
Да.
Ти я уби.
Трябваше да го направя. А сега ще убия и теб.
Изведи ме от тук сега!
Излязохте. Показателите са точни.
Той е извън Р.Е.М.
Рестартирай го. Пусни го отново.
- Не е толкова лесно. - Тогава го направи лесно.
Ескалирахме от физическо насилие,
нагоре по веригата до заплашване на жената Барновски.
- Да вдигнем залозите. - Няма да има значение.
Защо няма?
Той осъзнава че сънува.
Няма начин да го накараш да повярва, че това коеот вижда е истинско.
Не можеш да го заплашваш.
Продължи към Етап Четири.
Етап Четири е твърде опасен и неизпитан.
Не ме интересува. Искам, да, да!
Кажи да или ще те вържа за тази проклета машина
и ще те оставя там!
Добре.
Какво?
Как?
Колко време имаме? Как работи това?
- Изправяш се директно срещу него. - Не го ли направих вече?
Да, но беше на негова земя. Това ще го докара в твоята.
- Давай. - Ти контролираш средата.
Изправи се срещу него с това, което е направил.
Как ще помогне това?
Дори да не иска да признае за бомбата, няма да има значение.
Показателите му ще го издадат. Това е като...
Опитай се да не мислиш за слон.
- Колко ще отнеме? - 30 минути.
Страхотно, имаш по-малко от 20,
това обаждане беше от приятел в Белия дом.
Те знаят, че той е при нас.
Няма да измине дълго време, преди тук да загъмжи от национална сигурност,
искам го мъртъв и кремиран преди това да се случи.
Ще се справя с това.
Задръж изображението в главата си.
Представи си контурите на мястото.
Сега, представи си, че вървиш по коридора...
Добре. Представям си центъра за грижи.
- Искам да видиш децата. - Не бях там.
Но си виждал записите от охранителните камери, нали?
Хиляди пъти.
Тогава можем да те поставим там. Няма да чуваш нищо.
Но ще го виждаш.
Какво виждаш?
Виждам малки шкафчета за якетата на децата.
И обувките, подредени до вратата.
Сега, фокусирай се върху рисунките по стените...
плакатите... какъв цвят са стените?
Отлично. Справяш се много добре.
И вече имам основа... може да започваме.
Продължавай да мислиш за мястото.
Просто го визуализирай, както го правеше до сега.
Просто продължавай с проклетото нещо.
Добре.
Искам да броиш назад от 100,
но между всяко число...
описвай какво виждаш през очите на съзнанието си.
100.
Виждам Абигейл да рисува.
Тя изглежда много щастлива.
99...
Виждам една от учителките да помага на детето.
Мога да помириша парфюмът ѝ.
Тя има огромен бюст.
98...
Виждам слънчевата светлина, която влиза през прозорците...
97...
Виждам малко момченце, което си играе с камьонче в ъгъла.
96...
- Къде сме? - Знаеш много добре.
- Никога преди не съм виждал това място. - Тук умряха жена ми и дъщеря ми.
- Тук, ти ги уби. - Казах ти, че не бях аз.
Няма да си тръгнеш.
Как правиш това?
На последния си рожден ден, тя ме помоли за смартфон.
Аз казах не.
Мислех си, че пораства твърде бързо.
Сега, няма да порастне изобщо.
Моята малка Абигейл.
Името ѝ означава радост за бащата.
Продължавам да виждам все това.
Значи не си бил тук?
Това се опитвам да ти кажа.
Твоят позорен двойник.
Той работи за някого. Не знам за кого...
Той се опитва да ме натопи за това, да ни нарани и двамата.
Какъв е този символ?
Какво означава?
Нищо.
Чакай! Не мърдай.
- Каква загуба на време. - Той изпадна в гърч.
Трябваше да се събуди с теб, когато бомбата избухна.
Не се получи.
Получи се. Ти пресъздаде средата.
- Той не реагира. - Не, не по начинът, по който ти искаше.
Не с разпознаване. Това е... това е много важно.
- Как? - През цялото време...
нямаше никаква дейност в частта от мозъка му, която управлява спомените.
Трябваше да има лек проблясък на разпознаване.
Това събитие, никога не му се е случвало.
Какво означава това?
Той казва истината.
- Какъв е този учатък? - Това е секцията на мозъка,
която управлява езиците и обработката на символи.
Означавало е нещо.
В съня, имаше един повтарящ се мотив или нещо такова?
Буква, цифрова редица, символ?
- Рай. - Моля?
Китайският символ за Рай.
Защо не е буден? Събуди го.
- Не мога. - Защо не можеш?
Той е влязъл твърде дълбоко. Той не просто сънува,
той се рови в спомените си.
Но... уоу... това е интересно.
Те не са епизодични, те са семантични.
Какво означава това?
Спомените, които преглежда не са в хипокампуса,
където повечето времево свързани спомени се запаметяват.
Те са в темпоралният неокортекс,
където се съхраняват спомените за значенията
и концептно базираното познание.
- Което означава? - В какъвто и спомен да е,
той има нещо общо с това, което му показа.
Върни ме обратно там.
О, не, не... абсолютно не.
Първият път беше достатъчно опасно, вторият път...
Няма да те питам отново.
Извинете.
- Подранил си. - Ти също.
Надявах се да свършим малко работа преди ти да се появиш.
Наистина ли? Каква работа?
- Просто планирането на бъдещи протести. - Винаги активист.
Не можеш да бъдеш активист почасово. Така че...
Нашият най-нов член.
Хубаво е да си с нас.
Просто искам да ти разкажа малко за "Воалът"...
- Какво е това? - Какво се опитваме да постигнем...
Искаше отговори, е, аз ти ги давам.
Малко пътуване из спомените ти.
Повечето организации дават структура...
- Не става по този начин. - Уоу, да се върнем обратно.
Замръзни.
Продължавам да виждам този символ. А той означава нещо.
Видях го и когато бях пленен. Докато той бомбандираше Синекуанон.
- Подранил си. - Ти също.
Надявах се да свършим малко работа преди да дойдеш тук.
Понг? Какво по дяволите прави той тук?
Все още не се е събудил.
Ще съм в офиса си. Имам работа за вършене...
Сега ще ми кажеш какво означава този символ.
Или ще забия този химикал в гърлото ти.
Търсех на грешното място. Те го знаеха.
- Кои го знаеха? - Мъжът в закусвалнята.
Шефът на корпорация Зу. Понг.
Какво означава този символ?
Означава "Рай". Това е китайският йероглиф за "Рай".
Идеята на корпорация Зу за Рай на Земята е глобална доминация...
с HEARPE те ще я получат.
И какво общо има това с мен?
Не знам. Трябва да разберем точно това.
Видях това на един монитор.
Имаше една работна станция, където той... двойникът ми...
се опитваше да промие мозъкът ми.
Значи е истина? Двойникът, ти - пленен.
Да. Всяка дума.
Сбърках.
Мога да ти помогна да го намериш.
И защо би ми помогнал?
Защото аз и ти имаме общ враг в момента.
Чудех се кога ще се обадиш. Нищо лично, сигурен съм.
Знам, знам, на практика се опитах да те убия,
но братята се карат.
Но работата при братята е там, че те винаги си прощават.
Къде свършва това?
Мисля че по-правилният въпрос е... къде започна?
Въпреки че може би е същото място, сега като се замислих.
И двамата сме преследвани, в капана сме на лицето си.
Алфа хищникът никога не е преследван.
Те са преследвачите.
Работата при алфа хищникът е там, че по дефиниция има само един такъв.
Знаех си, че ще разбереш.
Затова взриви бомбата при Синекуанон. Да докажеш, че си алфа.
Това бе окаяна атака на едно чудовище.
Но чувам, че е причинила малко... нестабилност в борда.
Това ли ти казаха от Зу?
Не знам за какво говориш.
Да бе да. Някой ти е дал лицето ми.
Лицето ти?
Това дори не е първото ти лице. Едва ли бих го нарекъл твое.
Ох...
съжалявам, Истински домакини ще започва и трябва
да продължим този разговор по-късно, братко. Чао.
Значи това е човекът, който уби семейството ми.
Той смята, че сме свързани по някакъв начин.
Вие сте. И двмата сте пионки
в схемата на корпорация Зу за контрол на HEARPE.
Те се заинтересуваха от проекта, когато се опитахме
да ги привлечем като партньори.
О... това е минало добре.
Човек не се среща с враговете си, той ги създава.
Да?
Изглежда имаме ситуация.
Все още си издирван от правителството.
Чисто!
За съжаление...
Не мога просто да те пусна да си тръгнеш. Няма да изглежда правилно.
Ето... направи го да изглежда правдоподобно.
Само не чупи нищо.
- Може би трябва да те застрелям. - Може би.
Извинявам се, че Ви безпокоя отново сър...
- Обектът избяга ли? - Да.
Значи всичко върви по план.
Да.
И как искате да продължим?
Етап Пет.
Превод AlexVT ~ addic7ed.com ~