Когато прекарваш 5 часа на ден в изповедалнята -
чуваш какво ли не.
Хората ти споделят страховете си
Сол!
и своите желания.
Сол!
И още: задават ти въпроси.
Чуваш ли ме?
Въпроси за това, какво има след смъртта.
А аз не знам, какво има след смъртта.
Момчета,
обувката на Сол.
Иска ми се да мисля, че там има един по-хубав свят.
И Бог, който различава доброто от злото...
който яде пържени картофи с майонеза и който слуша Боб Дилън.
Бог, който не би позволил едно 21 годишно момиче да бъде
погълнато от морето.
Бог, който кара убийците да минат през иглени уши.
Отваряй.
И че той ще докаже
чрез вечните им страдания,
че злото не побеждава своите собственици.
Сол!
Сол! Къде си?
Ден 131-ви
Безследно изчезнала: Сол Торес.
Капитане,
знаете ли нещо?
Влез, Пити.
Слушай...
Мина много време, откакто търсим Сол, а тя я няма.
Смятаме, че е паднала във водата.
Утре отново поемаме курс към сушата.
Курс към сушата?
Но що за капитан сте Вие?
По цели дни ни занимавахте с глупости от рода, че ние сме едно семейство.
И ще оставите Сол насред океана?
Пити.
Ще я оставите да умре?
Пити, прекрасно разбирам какво чустваш, наистина.
Твърде много време плаваме без да се придържаме към избрания курс.
Завихме на 80 градуса. Повярвай ми, Пити.
Много съжалявам, но няма да я намерим никога.
Знаете ли защо няма да я търсим?
Защото пред нас е земята и ни е все едно кого ще изоставим.
Заради това, нали? Заради това ли, капитане?
Пити, успокой се. Пити, успокой се. Спокойно, момче. Спокойно.
Извинете. Извинете.
Имам две новини.
Едната - добра,
а другата - лоша.
Е, хайде. Вече минава 2 часът. Отивайте да лягате.
Лягайте да спите.
Хайде.
Ей, китаецо, дето си играеш с фенерчето...
Ей, какво правиш?
В Корея няма разписания,
но в Жерона и на този кораб в 12 часа всички вече са яли, ходили до тоалетната и легнали да спят. Come.
Скъпи, това е водата.
Длъжен си да отидеш да sleeping. Сome с мен. Да тръгваме.
Ще ти кажа какво се блъска.
Това са ударите на вълните. Ударите на вълните - много често се случва.
Nothing. Hear nothing. Come a sleeping. Please. Come.
Добрата - някой е взел спасителната лодка.
И този, който го е направил, не е можел да развързва възли, затова е отрязал въжето.
А сега лошата:
Плава без никакви припаси.
Без детектор, то ест без радиомаяк.
Тя дрейфува.
В това няма никакъв смисъл.
Защо й е да се качва на лодката?
И да отплава в морето? На лодка без управление?
Посред нощ да плава по приливните течения? Това е самоубийство.
Не, не. Това не може да бъде. Вчера бях целия ден с нея, капитане.
Тя беше добре, по дяволите, тя беше вред!
По дяволите! Ние имахме среща!
Може да е получила пристъп на паника.
Каква паника? Каква паника?
Може да е поискала да се върне в хотела. Все пак той може да се приеме за накакъв вид материк, или не?
Слушай, Пити.
Ще организирам наблюдение на десния и левия борд и ще сложа някой на радара.
Така никого няма да намерим. И Вие знаете това.
Аз няма да се откажа.
Аз не се отказвам.
Има нещо позитивно във всичко това, капитане.
По-малко хора, повече ресурси за останалите.
Махай се оттук, Гамбоа!
Въпрос на оцеляване.
Махай се оттук!
EL BARCO 03x09 / КОРАБЪТ La energia que mueve el mundo / Енергията, която движи света
Добре ли си?
Да.
Валерия има мания да оставя чекмеджета отворени.
Каква тишина.
Отначало ми харесваше, но след някое време започнах да скучая по шума-
като този в Мадрид в пиковите часове,
шумът на колите,
на сирените,
на кучетата, и на хората, излизащи от бара с цигара в уста.
Не знам.
Чувствам се като у дома си.
Знаеш ли защо скучая?
Не.
За нищо.
Всъщност, това е всичко, от което се нуждая.
Да разкажа приказка на Валерия.
Да пожелая "Лека нощ".
Да си легна до теб.
Да ти казвам, че те обичам.
За мен това е достатъчно.
Това е, което ме кара да се чувствам като у дома си.
Тате, какво е това?
Някой,
който е забравил, че музиката се слуша през деня.
Ще им кажа да я изключат и край.
Валерия, не се смей. Казвам ти да затваряш чекмеджетата, а ти винаги се смееш.
Лягай да спиш.
Всичко е наред. Татко ще отиде и ще им каже, че ние спим.
Нали?
Сега ще се върна.
Искаш ли да пийнеш водичка?
Добре.
Me отпред.
You тука.
Хора...
Да?
Гледай. Тук.
Той заспа.
Гледам имате празник, да?
Да, капитане.
Заедно сме от месец и празнуваме това.
И Естелита ме учи да танцувам меренге.
Уроците се провеждат сутрин след закуска.
Така че бъдете добри и изключете музиката.
Беше тежък ден.
Заради загубата на наш другар.
Да, капитане.
Разбира се, капитане,
но животът продължава. Не Ви ли се струва?
Продължава, но без празници в 4.30 сутринта.
Имам 6 годишно дете, а вие с вашето меренге...
Добре.
Няма проблеми. Край.
Почивайте си, капитане.
Лека нощ.
Край.
Казах им да изключат музиката.
Не са обърнали внимание, колко е часът.
Така че, миличка, да спим.
Хайде.
Тате, те не ти обърнаха внимание.
Отново включиха музиката
и то още по-високо.
Миличка, не се вълнувай. Те не са ме разбрали.
Понякога татко лошо обяснява, но сега ще им го повторя и край.
Искаш ли аз да отида?
Не, не, аз ще се оправя. Този път ще им обясня.
Много ясно ще им обясня, къде могат да си заврат меренгето.
Пити.
Ако искаш да приключиш със себе си, можеш да го направиш много по-лесно.
А не да се хвърляш в морето със спасителна лодка посред нощ.
Момичета, връщайте се в каютата си.
Няма да участвате в това.
Нямам намерение да седя и да не правя нищо, докато Сол не се появи .
Трябваше да имам среща с нея тази вечер.
И Пити няма да се предаде.
Пити,
моля те!
Вилма,не ме моли да не правя това.
Моля те.
Защото ако това беше ти,
ти беше там долу -
щях светът да обърна за да те намеря.
Нали?
Така че не ме моли това.
Претъпелите корабокрушение
винаги се оказват на определено място.
Защото океанските течения винаги са постоянни.
Те работят като автомагистрали. Те винаги попадат в нещо. Винаги.
Така че, ако Сол дрейфува там -
течението ще ме отведе в същите тези координати.
Това трябва да сработи.
Не знам колко време ще ми отнеме. Часове, дни, седмици.. Все ми едно.
Накрая ще я намеря.
И ти ще скочиш така в морето?
Пити, по-малко от половин час и ще изпаднеш в хипотермия. Знеш това.
И няма значение дали ще намериш Сол или не. Защото няма да можете да се върнете.
Какво искаш? Какво да направя? Да отида на бара да пийна по чашка?
Да разказвам вицове на момчетата? Какво да направя?
Искаш да скочиш да търсиш Сол.
Не, аз тръгвам.
Хайде, давай.
Но щом ще го правиш- направи го добре, Пити. А не както обикновено.
Вземи радио, хранителни продукти, ракети...
GPS.
И тръгни през деня, Пити. Сега нищо не може се намери.
Ако почакаш до сутринта - ще ти помогна.
Рикардо, какво става?
Гамбоа е взел адаптера?
Гамбоа иска да ме изкара от нерви. Аз ще се оправя, Хулиан..
Отивай да спиш. Разярен съм достатъчно и сам ще оправя с това.
Ааа, не...
Сега ще им устроим happy end.
Край на празника.
Сам ще се справя, моля те.
Отваряй, по дяволите!
Видимо изпитвате търпението ми, Гамбоа.
Искам да изключите музиката и край на празника. Чувате ли ме?
Това е заповед!
Ей, капитане, много нервничите нещо..
Пийнете една чашка, за да ви мине..
Само една. Освен ябълки имам още и праскови.
Изсмя ти се в лицето..
Предупредих Ви, Гамбоа.
Предупреждавам Ви!
Ако още един път чуя тази музика, ще изхвърля това зад борда.
Ясно е или не?
Извинете, извинете. Край.
Изключи я.
Край.
Мислите ли, че е нормално да не слушаме музика, когато капитана спи?
Така би било по-добре, нали?
Успокой се, Хулиан. Успокой се.
Та той ти се смее в лицето, по дяволите!
Какво става, тате? Кой ти се смее в лицето?
Никой, миличка.
Тук никой на никого не се смее.
Ние приключихме.
Защото този празник вече свърши. Нали така, Гамбоа?
Какво правиш?
Това е мечето Боби на Валерия.
И ако тя види, че ти вадиш това, което е вътре в него - тя ще се ядоса.
Тя много го обича.
Работата е там, че Валерия престана да играе с плюшените си играчки.
Не, това е лъжа...
Защото Валерия никого не изоставя.
Това е любимото й мече.
Тя даже на мен не ми го дава. А аз съм най-добрият й приятел.
А ти не си най-добрия приятел.
Точно така.
Аз - да.
Добре. Хвана ме.
Хвана ме.
Край. Оставих го.
Ще й кажеш ли?
Разбира се.
Истинските приятели не се лъжат един друг.
И те нямат тайни един от друг, и не вадят вътрешностите на любимите си мечета.
Роберто.
Роберто, това съм аз...
Макс.
Наистина ли не ме помниш?
Ти и аз се познаваме.
Запознахме се преди да се срещнем в хотела.
Роберто, не ме ли помниш?
Не, не, не по... не помня.
Балончето не ми позволява да си спомня.
Но понягога виждам картини от миналия си живот като снимки.
Но понякога.
Ти и аз бяхме приятели преди, Роберто.
Като ти и Валерия.
Приятели.
Истински приятели.
Използваме много просто уравнение
за да определим силите действащи на всеки вид ускорител на частици.
Става дума за уравнението...
на Лоренц.
Ето го.
Уравнение на Лоренц....
Госпожице Посара...
То позволява точно пресмятане ...
Госпожице Посара...
Не?
Ах, да-да-да.
Той иска да те покани на вечеря.
И мисля, че иска да спи с теб.
Много мило.
Но преди това нека да си поговори с приятеля ми.
Той е много ревнив.
Какъв е урокът, господин Делгадо?
Елате тук и покажете какво криете там.
Няма нищо.
Хайде.
Като че ли сте голям за да си играете с плюшени мечета,господин Делгадо.
Дайте ми го.
А, теб те помня. Това не е за Вас.
Това е за госпожицата.
Тук е написано.
Прочетете го на класа.
Моля.
Прочетете ни.
Заедно сме вече 2 години или 730..
Спрете. Спрете.
Вие чувате ли?
Малко по-високо.
Слушаме Ви.
Заедно сме вече 2 години или
730 дни,
17 хиляди 520 часа,
1 милион 51 хиляди и 200 минути,
63 милиона и 72 хиляди секунди, които ме правят щастлив.
Обичам те, Наталия.
Коя е енергията , която движи света?
Ядреният синтез?
Неутроните?
Не.
Не, господа.
Любовта.
Ритъмът на биене на влюбеното сърце. Не е ли така, господин Делгадо?
Сядайте.
Тогава ...
Тази вечер ще публикувам първите резултати от разработките на проектите.
Ясно ли е?
Госпожице Баньос, искам да говоря с Вас.
Професоре, искам да Ви се извиня за това, което се случи преди малко.
Няма нужда от извинения, Макс.
Всичко разбирам.
Можете да си вървите. Искам да говоря с госпожица Посара.
Благодаря.
Наталия,
искам да говорим за десертацията ти.
За детайлите.
Това ми се стори
изключително
интересно.
Благодаря.
Добре.
А сега ми кажи, какви са плановете ти за следващите 5 години?
Добре.. Ами не знам...
Мисля - да получа образование, да си намеря работа, да пътешествам.
Не е лошо..
Е, ти трябва сама да решиш, Наталия.
Защото ти предлагам
стипендия за ускорителя на частици в Женева.
Какво?
Помисли си.
Рамиро, защо не беше на дежурство?
Какво става с теб?
Нищо.
Погледни ме.
Знаеш ли нещо?
Занеш ли, какво е станало със Сол?
Знам това, което знаят и останалите.
Че е избягала със спасителната лодка.
Затова не беше нито на едно дежурство, за да я намериш, нали?
Или знаеш, че няма смисъл да бъде търсена.
Има ли връзка с Гамбоа?
Какво става със Сол, Рамиро?
Отговори ми.
Ти знаеш...
Ти знаеш и криеш това.
Нищо не крия.
Нищо.
Рамиро, ти ми каза, че Гамбоа е убиец.
Кажи ми...
Кажи ми. Убил ли е Сол?
Това беше на Сол.
Намерих го в кабинета.
След като е била там...
тя повече не се е върнала в каютата си, Паломарес.
Трябва да кажем това на капитана.
Сядай. Сядай. Сядай.
Да му кажем какво?
Ние нямаме нищо.
Това е въздух под налягане.
Какво е нашата дума срещу тази на Гамбоа.
Ще си поговоря с Гамбоа.
Не.
Не се страхувам от него.
Искам да знае, че аз знам...
Все някой трябва да се изправи срещу него.
Остави ножа, Паломарес.
Мисля да организирам нещо с момчетата.
Малко да се позанимаят със спорт.
Чудя се - мини-гольф
или баскетбол...
Малко да се поразсеят от това, което се случи със Сол.
Ще организираш ли?
Не.
Какво?
Не.
Щом Гамбоа не спазва правилата ти, тогава и аз мога.
Имаше инцидент и ти нищо не направи.
Не започвай, Хулиан. Познавам те. Не започвай.
Всичко това се случи пред очите на дъщеря ти, по дяволите!
Той коментираше сякаш се намира в училищния двор.
Сериозно? Нищо ли няма да направиш?
Направих това, което трябваше да направя.
Гамбоа не разбра от първият път, но с втория всичко му стана ясно. И заповедта и последствията.
Какви последствия?
Дреме му за последствията, по дяволите!
Той тук е тартора на квартала. Плюе на твоя авторитет. И знаеш ли защо? Защото никой не му поставя условия.
Успокой се вече, Хулиан.
Не сме в Средновековието.
Е, не.
На него простотията му идва отвътре.
Какво искаш да направя, Хулиан?
Да наруша моите собствени правила?
Аз съм капитан на този кораб.
Първият, който е длъжен да дава пример.
Ясно.
Нека да ти предложа нещо.
Ти искаш нещо да организираме, нали?
Е, ще направим така:
Знаеш ли кой е най-добрия начин да изпуснеш всичкия адреналин?
Бокса.
Бокс?
Да.
Момчетата се съревнувават за бисквитите за закуска.
По-добре е да се съревнувават в турнир по бокс, нали?
Имащ своя арбитър и правила. И тук влизаш ти...
Как влизам?
Като арбитър?
Какъв по дяволите арбитър?
Като боксьор, Рикардо.
Като боксьор.
Ти две години се занимава с това и участва в шампионата.
По дяволите!
Не ти ли се струва, че това е прекрасна възможност?
Прекрасна възможност. Ти и Гамбоа.
Да се изясни веднъж и завинаги, кой тук е главният, кой диктува правилата.
Или не?
Добре. Не ми се смей. Не ми се смей.
Рикардо, чуваш ли ме?
Тук е капитана.
Можеш ли да дойдеш в кухнята?
Прекрасно.
Тя снима. Виждаш ли ме?
Да.
Отлично.
Нито потъва, нито се мокри.
Е какво, ще следите Пити ли?
Изслушай ме.
Ще вземеш тази камера със себе си. Ясно ли е?
Рамиро ми обясни как сигнала попада в нотбука. Така че ще можем да те виждаме.
Добре.
Ако има нещо, ще можеш да говориш с нас.
Ако ти стане самотно...
Или нещо ти се случи...
Ако трябва да те намерим.
ОК, ще я взема.
Добре. И ..
Сложих ти тук хидратанти,
таблетки за пречистване на вода,
термо облекло,
радиомаяк.
Сигурен ли си, Пити? Сигурен ли си наистина?
Благодаря.
Ела тук.
И двете.
Ела тук и ти.
Хайде.
Всичко ще бъде добре. Нали?
Добре.
Ще я намеря.
Кълна се.
А след това ще се смеем четиримата на плажа, нали?
Тя е първата, която ти бяга.
Хайде, момичета, помогнете ми.
Хванете тук.
Давайте.
Почакай. Почакай. Почакай.
Какво?
Какво има?
Какво е това там?
Тук няма никой.
Много се радвам, че сте на "Звездата".
Така ще можем да играем за...
...Валерия има същото мече.
Но нейното се различава, защото му се откъсна ръката.
Но доктор Хулия му направи трансплантация.
Това е любимото ми мече.
Моите родители са ми го подарили, когато съм се родил.
Казва се Боби.
Мечето на Валерия също се казва Боби.
Две еднакви мечета, които се казват еднакво-
това е странно.
Добре обаче моето мече може да говори.
Боби, кажи здравей на Бурбуха.
Здравей, Бурбуха.
Здравей.
Искам малко шоколад.
В кухнята..Точно там е скрит. Идвам с вас.
Не ми харесва особено, че се промъкнахте като гратисчии, Вентура.
Но какво да правим...
Вие сте част от екипажа.
Ще ви дадем каюта.
Много благодаря.
Няма да допусна да спите с внука си в трюма.
Моля за минута внимание.
Турнирът по бокс е довечера, в столовата.
Които се интересуват - да се запишат в списъка.
Пъзльовците да се откажат.
Що за бокс е това?
Нищо. Нищо.
Шегичка на Хулиан. Нали го познаваш.
Да. Много добре.
Това е за Ратон.
И малко мляко.
Извинявайте, но за какво си мислехте, когато се промъкнахте гратис на кораба?
Мислех за това, че съм на 80 години
и съм видял само Втората световна война.
Уморих се от кока-колата..
от два брака...
Добре.
Аз трябваше да оцелея.
И преди всичко
исках да заведа жив и здрав Ратон на сушата.
За да може да си играе с пясъка на плажа.
Да построи
първия си дом или дърво.
За това мислех.
Просто трябваше да изчакате, докато се върнем за вас.
Колко да изчакам, капитане?
Колко време ви е необходимо, за да се върнете?
Седмици, месеци...?
Не може да се каже колко точно.
Имам само 42 дни.
Не Ви достигат силите ли? Откъде е тази Ваша увереност?
Това е така. Това е така.
Аз съм диабетик.
Останаха ми само 6 дози инсулин, като тази.
По една на седмица.
Дните ми са преброени.
Ето това е.
Толкова ми истава да живея.
Дядо, ти си лъжец!
Каза ми, че никога няма да умреш и няма да ме оставиш сам.
Ти си лъжец!
Забравили сте това в кабинета.
Това е много красив медальон, но ... това не е моят стил.
Да.
Твоят стил е - да изхвъляш зад борда хора, които ти създават проблеми.
Така ли е, Гамбоа?
Какво става, падре?
Станали сте детектив?
И Вие ще решите всичко с този нож?
Този медальон може да е загубен от което и да е момиче.Това няма нищо общо с мен.
Това е изцяло свързано с теб.
Сигурен съм, че Сол не е отплавала с лодката към зданието.
Тя не е жива...
Знам, че ти си я убил.
Искате ли да си поиграем на детективи, падре?
Да поигреам.
Да предположим, че
съм негодникът от филмите.
И да предположим, че под претекст да я изпитам, съм останал насаме с нея.
И да предположим, че съм я омаломощил,
хващайки я за шията с дясната си предмишница,
и че в течение на 40 секунди
съм я стискал, спирайки притока на кръв към главата.
Но няма да спираме до тук. Да предположим, че съм увил трупа й в чаршаф
и изчаквайки нощта
съм пренесъл нейните 45 кг на палубата
и незабелязано съм я изхвърлил зад борда..
След това е трябвало само да пусна лодката и да разкажа красивата си история.
Какво мислиш, падре?
Да ме заколиш като пуйка?
Какво става, отче?
Какво си говорите с Гамбоа? Какво търсиш при него?
Хайде. Занеси ролките в машинното отделение. Трябва да се зареди двигателя.
Хайде. Направи крачка от манията към вратата.
Ще почакаш ли да спасиш душата си, светецо?
Хайде.
Да тръгваме.
Боби, мече, Валерия.
Боби, мече, Ратон.
Боби, мече, Валерия.
Боби, мече, Ратон.
Здравей, Бурбуха.
Здравей.
Има две мечета Боби?
Тук са две...
Но има повече.
Има най-малко три.
Детето от руския кораб е имало едно.
Погледни. Нарисувало го е тука с фулмастери.
Тука.
И това е било преди да го изяде сивото чудовище.
Това е странно...
Защото, ако има едно мече Боби - това е нормално.
Но две - това е съвпадение.
А три - закономерност.
Прочетох го в една книга.
А когато беше на руския кораб,
не видя ли плюшената играчка?
Не я видяхме, защото
я нямаше.
Имаше само манекен,
пожарна кола,
пъзел.
А мече нямаше...
Щях да го донеса на Валерия.
Детето от руския кораб го е взело.
Сигурен съм, че е било любимото му мече.
Ще продължаваш ли да си такава тайнствена или все пак ще ми разкажеш какво искаше професора от теб тази сутрин?
Нищо. Глупости.
Нищо?
Много добре. Значи стипендията в Женева и участието в разработката на ускорителя на частици е глупост, така ли?
Кога щеше да ми разкажеш за това?
Не знам... Трябва да се отпразнува или нещо такова. Не?
На теб говоря.
Няма да отида.
Какво искаш ти - да отида ли?
Стипендията - това са 5 години изцяло посветени на програмата.
24 часа в денонощието, 365 дни в годината.
За мен това означава да остана без живот,
да остана без теб.
Шегуваш се, нали?
Мила, не се отказвай.
По дяволите!
Е, много съжалявам. Първо - защото това е страхотно за теб, а лотарията е само 1 път за Коледа.
И второ...
Ами ... второ ... втората причина може да ти се стори малко егоистична, но ...
ще се чувствам самотен в Женева.
В Женева?
А ти какво си мислеше? Че си единствената, която са избрали от класа?
Твоят приятел,
освен това че постъпи във физическия факултет,
получи собствена стипендия за изследванията в ЕCND.
Ти се шегуваш?
Ти учеше физика за да отидеш там.
И за да те държа под контрол.
Скъпа, отиваме в Женева.
Да.
Единствено... Предупреждавам те -
Омлетът ми се получава малко нескопосан.
Но пък ти можеш да се съсредоточиш над неутроните.
Делгадо, Макс
Скъсан.
Как вървят нещата с преговорите със свещеника?
Или ти му разказа за греховете си?
Нищо не съм разказвал.
Правилно.
Защото нищо не знаеш.
Защото ти си човек на когото може да се довериш, който изпълнява обещанията си.
И плаща дълговете си. Не е ли така?
Така че.. ти имаш един към мен.
Дължиш ми едно око.
Ще си го взема.
Ножа ще върнеш на свещеника.
Ще му избиеш от главата призраците, които ти си посадил там.
Иначе ще се наложи аз да му ги избия.
Ще ми се наложи да му отрежа
главата.
Слушай..
Търся внука си - Ратон.
Случайно да знаеш къде е?
Не.
Валерия.
Не искам да те виждам!
Ти ме излъга.
Каза ми, че никога няма да ме оставиш.
И ти разговаря с капитана.
Каза му, че умираш.
Ратон, ние така говорим на децата си.
Ако ни боли бедрото,
ако забравяме...
че не виждам когато има вятър...
Това беше на шега.
Ратон,
тук вътре машинката работи.
Чувствам се много добре, много добре.
Това е лъжа.
Ти каза, че имаш лекарства за 42 дни.
И после ще умреш.
И ще ме оставиш сам.
Ратон, миличък,
ще ми дадеш ли лекарството?
Няма. И ако се приближиш, ще го счупя.
Каза, че си добре. А щом си добре, лекарство не ти е нужно.
Един момент. Ще оставите ли децата да си поговорят насаме?
Гамбоа.
Няма ли да се запишеш в боксовия турнир?
А, не. На теб повече ти са по вкуса курсовете по плетене.
Боксът не ме интересува, де ла Куадра.
Да се разбиват мутри без причина.
И кой ми го казва това?
Учителя по оцеляване?
Който е приел будизма?
Значи си такъв ...
като кокошка...
Предупреждавам те.
И какво ще стане, когато станеш глава на семейство?
С две дъщери като капитана?
Ще се сдобиеш с яйца,
които ще ти позволят да се качиш на ринга.
Надявам се да не се откажете.
Обичам те, дядо.
И аз тебе, миличък, и аз тебе.
Не ти казах защото ...
Е, добре.
Какво му каза?
Че моята майка я няма, и аз не успях нито да се простя с нея, нито да я целуна.
И че неговият дядо е тук. И че трябва да му подари всички целувки на света.
Добре.
Красавица. Красавица. Моето момиче е красавица.
Говори капитанът. Има ли някой в машинното отделение?
Капитане, аз съм Паломарес. Случило ли се е нещо?
Спокойно, Паломарес. Имаше инцидент.
Излез оттам и затвори вратата. Бързо.
Добре.
Рикардо,
не искаш ли да ми обясниш що за боксов турнир е това?
Какво става?
Ти, какво, на 20 години ли си?
Кога щеше да ми кажеш за това?
Прекрасно разбирам какво правя. В университета спечелих два турнира.
В университета?
А... много добре.
Щом е било в университета, значи са ви наблюдавали.
Но за какво говориш? Какво целиш?
Да ти разбият лицето ли?
Слушай, няма нищо лошо в малко физически контакт.
Ако това е свързано с Гамбоа, то тогава - да.
Капитане,
излиза газ от тръбите.
По дяволите, Рикардо. Вече е втора фаза от протокола.
Паломарес, какво правиш още там? Казах ти да се махнеш от машинното отделение.
Оправям ключалката. Не мога да отворя вратата.
Имам 2 минути, за да го довърша.
Капитане, много ли е опасно?
За да се спре това, трябва кислород.
Това е отровен газ.
Капитане, не мога да дишам. Чувате ли ме? Капитане,не мога да дишам. Капитане!
Вече сме тук, Паломарес.
Ще те измъкнем
Капитане.
Хулия, колко време имаме?
Малко. Много малко, Рикардо.
Системата показва 60% концентрация в отделението.
Това вече е опасно, появява се асфиксия и се качва до 90%.
На разбираем език, Хулия...
Или ще го измъкнем в течение на 2 минути, или Паломарес ще умре.
Хайде.
Това не търпи отлагане.
Рикардо, трябва вече да го измъкнете.
Рикардо, точно сега!
Хайде.
Хайде, момче.
Хайде. Хайде.
По дяволите, това момче.
Провървя му.
Точно той си има ангел хранител там горе.
А ти?
Добре съм. Добре съм.
Продължавай..
Някой следеше ли те?
Не.
Сигурен ли си?
Сигурен.
Сядай.
Бурбуха, беше ли там, когато оперираха ръката на мечето на Валерия?
Да. Бях помощник на докторката.
Като при истинските операции.
Освен ръката оперирахте ли и гърба?
- Не. - Не?
Беше му повредена само ръката.
Да!? А това?
Какво е това?
Боби нямаше никакъв белег на гърба.
И ние не сме го направили.
Но трябва някой да го е направил.
Но кой ще седне да реже плюшено мече?
И после да го зашие?
Не знам. Не знам. Някой е искал да види това, което е скрил вътре.
По дяволите...
Има.
Мечето на Ратон е по-тежко от това на Валерия.
И не е оперирано..
Най-вероятно в него е скрито същото нещо, каквото е било и в мечето на Валерия.
Ах, така ли?
Да видим.
Не.
Ей, ей, спокойно.
Няма нищо.
Я!
Прилича на гигантска свещ.
- Ще ми позволиш ли да погледна? - Не.
Това е на Ратон.
И щом Боби принадлежи на Ратон -
това, което е в гърба му, също принадлежи на Ратон. Не е ли?
Е, да. Прав си.
Но ...
Бурбуха, не искаш ли да погледнеш какво е скрито вътре?
Сигурен ли си?
Да, искам.
Това е сгънат лист.
Това е карта на остров.
А "Полярна Звезда"също плава по курс към остров.
Най-вероятно това е карта на същия остров.
Да, Бурбуха.
Така е.
Сигурен съм в това.
А защо си толкова сигурен?
Понеже не за първи път виждам тази карта.
Виждал съм я преди, Бурбуха.
Ти ми я показа.
Твоя беше идеята с мечетата Боби.
Може ли да говоря с Вас?
Разбира се.
Професоре, слушайте. Ще ми направите ли една услуга?
Убедих една от най-добрите студентки на този клас, да замине с Вас в Женева.
Печеля аз,
печели проекта, печели Наталия.
Единственият, който няма нищо общо с това - си ти.
За какво става въпрос?
Какво очакваш в замяна?
Честно...
Една услуга. Ни повече, ни по-малко.
Професоре, това е истината.
Наталия се съгласи, защото й казах, че аз също отивам.
Че също съм получил стипендия.
Разбирам.
Какво означава тази формула?
Говори ли ти нещо?
А тази?
Макс,
виждам, че сте заедно през цялото време. И дай Боже, така да бъде цял живот.
Но Наталия има необикновени способности.
Само една стотна от студентите притежават това.
Средната ти оценка е 4, Макс.
Не, не - 3 и половина. 3 и половина.
Знам това, но имам нужда...
но имам нужда повече от всеки друг.
И аз искам да ти помогна.
Но не мога да ти дам стипендия, щом си неспособен, Макс.
Професоре, имате ли си момиче?
Имате ли?
Да, Макс. имам си момиче.
Е, тогава се поставете на мое място.
Представете си, че човекът който обичате най-много,
е толкова близо до сбъдването на своята мечта, че практически може да я докосне с върха на пръстите.
А сега си представете,че единственото нещо, което стои на този път - това сте Вие.
Наталия заслужава да замине за Женева
и да работи с най-добрите учени в света. И ако за това аз трябва да зарежа всичко..
да правя кафе, да чистя лабораториите или да излижа образците, ще направя това.
Чувате ли ме?
Случило ли се е нещо, професоре?
Това?
Разбирам какво ми предлагаш.
Да заминеш в Женева, защото си влюбен.
Малко или много.
Какво ни казахте тази сутрин?
Коя е енергията, която движи света?
Да. Коя? Неутроните ли?
Ядрения синтез?
Не.
Любовта.
Любовта - това е силата, която движи света.
Прав си, Макс.
Добре дошъл в проект "Александрия".
Макс,
трябват ми хора, на които мога да се доверя.
Приятели.
Нещата са много сложни.
А в Женева всичко ще се усложни още повече.
Професора ни се изплъзна от ръцете.
Трябва да се направи нещо.
Съгласен ли си?
Да.
Мечето ти.
Това е спасителната лодка, която е взела Сол.
Пакети с вода.
Медикаменти.
Ако Сол е била на тази лодка- то тя до нищо не се е докосвала.
До нищо.
Може нещо да я е ухапало и тя да не е успяла нищо да използва?
Ако е паднала във водата- не е възможно все още да е жива.
Не.
Съжалявам, Пити.
Сол я няма от една нощ.
Може да си е сложила жилетката.
И да плува там ... сама.
Намерихме лодката.
Няма такава възможност.
Винаги има възможност. Ясно ли е? Винаги.
Стига, Пити. Стига вече. Стига.
Даже да посветим целия си живот на нейното издирване - няма да я намерим.
На мен също ми е мъчно.
Тя ми беше приятелка.
Но няма да ти позволя да се самоубиеш, защото си неспособен да приемеш, че е мъртва.
Нямам намерение да се предавам.
Ако има минимална възможност тя да е жива, минимална,
тази камера ще я намери.
Така че няма да мръдна от това място,
докато тази камера не обиколи целия океан.
Хулиан, хайде. Сваляй ръкавиците.
Какво говориш?
Да. Сваляй ръкавиците. Не трябва да се биеш срещу Гамбоа. Сваляй ръкавиците.
Не. Можеш много неща да ми забраниш, но не и това.
Можеш да ме измъкнеш оттук само с краката напред. На теб ти говоря.
Готов съм.
Ще ти напомня, че се изправяш срещу тартора на квартала.
А ти какво искаш? Да се предам?
Какво е това? Не ми ли вярваш?
Нищо. Аз малко така-така...
В това е моята сила. Този човек. Гамбоа.
Не, става дума за талант.
Не. Това е въпрос на стратегия. Разбираш ли?
И аз ще спечеля.
А как се печели? Ами като се биеш ...
и край.
Ей, първи офицер. 4 дежурства за Вас.
Отпусни се, момче.
Цял месец.
Ти ще се извиниш.
Хайде, Хулиан.
Готов съм.
Когато спечелиш - ще хвърля кърпата.
Давай.
Той го уби.
Де ла Куадра.
Още някой?
А?
Някой иска ли да опита?
Никой?
Гамбоа!
Аз ще опитам.
С цялото ми уважение, падре.
Не бия нито жени, нито хора с очила, нито свещеници. Не.
Така по-добре ли е?
Пити,
Твоя Паломарес сега ще се бие срещу Гамбоа.
Свещеникът срещу звяра.
Пити, не можеш да пропуснеш това. Ставай. Тръгваме.
Няма да стана.
Видях я.
Как така си я видял?
Във водата?
Видях я 3 пъти за последния половин час.
Първия път - в бутилката.
Второя път - във вълната.
А третия път - в отблясъка на слънцето във водата.
Май полудявам.
Не, Пити, не.
И аз бях така.
Губиш някого и толкова искаш да го видиш, че ти се привижда навсякъде.
Сякаш си попаднал в капана на среднощен кошмар.
Да.
Знаеш ли как да се избавиш от кошмара?
Как?
Като отвориш очи.
Пити,
знам, че много боли,
но ти трябва да се събудиш,
и да започнеш да разбираш,
че Сол си е отишла.
А ако не искам?
Ако аз все още искам малко да поспя?
Добре.
Плаках всеки ден.
Ставах в 7 сутринта.
Пусках душа..
и си представях какъв би бил животът ми, ако тя беше жива.
Сутрин отивам на урок.
Вечер отивам със сестра ми на уроци по танци.
А съботите - на покупки.
Но знаеш ли какво става, когато спра душа?
Така ми се плаче...
Но...
Но изведнъж идваш ти в съблекалнята и докосваш задника на Паломарес,
и аз умирам от смях.
Мечтай.
Толкова време, колкото ти е нужно.
Но не забравяй, че си ни нужен буден.
Каза, че ще хвърлиш кърпата.
Нямаше време. Той те повали за половин секунда, по дяволите!
Каква половин секунда? Половин живот.
Движи се. Подскачай.
Трябва да печелиш време.
Раз и удар. Бум.
Удряш и назад. За да не може да те докосне.
Да. Успокойте се.
В семинарията освен лекции играехме и на това.
Давай. Много внимателно отляво.
Но и отдясно също.
Отляво предупреждаваш, а отдясно- бам.
Иначе край.
Дистанция!
Добре.
Пази се, точно така...
Браво Паломарес! Той те смята за идиот.
Не се предавай. Не се предавай.
Давай.
Ела тук.
Давай.
Ето така!
Довърши го. Довърши го!
Какво прави той?
Бог ще ти прости.
Да, сеньор.
Браво, Паломарес. Браво!
Паломарес! Паломарес! Паломарес! Паломарес! Паломарес!
А сега какво, Гамбоа? Сега какво?
Паломарес! Паломарес! Паломарес! Паломарес! Паломарес!
Земя!
Вижда се земя!
Земя!
Даааа!
Кой е първи?
Ти оставаш на кораба за да ги следиш.
Какъв съм аз сега? Бавачка?
Ти си това, което ти кажа да бъдеш.
Децата ти не са ли те молили да им разказваш приказки?
Не.
Чуваш ли ме, принцесо, моля те.
Кажи ми това.
Имам мисия на този кораб.
Не.
Вие сгрешихте с мен.
Ако трябва да убия- ще го направя без да ми мигне окото.
Ние не сме първите, които са дошли на този остров.
Сега това е капан.
Откъде знаеш всичко това?
Това, което ме безпокои, не е че другият кораб е пристигнал по-рано от нас.
Това, което ме безпокои е защо са заминали.
Трябва да се махаме оттук.
Макс!?
Превод от руски: NadPan