Фил, миличък, все още си буден.
Добре, това как ти звучи?
Мичъл, много те обичам,
и не само те обичам, възхищавам ти се,
и един ден, надявам се... - Уволняваш ли го или му предлагаш брак?
Това трябваше да бъде временна работа.
Щеше да приключи през лятото, така или иначе.
- Просто бъди директен. - Трябваше да го предупредя.
Как казваш на някого
че му се носи славата на мързелив?
Мичъл? Мързелив?
Да.Да. Подаде няколко договора със закъснение,
но не ми се искаше да споменавам нищо,
защото, на практика, работеше безплатно
Не мога да направя това!
Това , определено, не е лицето на хладнокръвен убиец.
Ще го направиш ли ти?
Ей.
О, съжалявам. Събудихме ли те?
Не, не спях.
Притеснявам се за утре.
Учителят ми по изкуства, се държи все едно не съществувам,
но имам един последен шанс да го впечатля с работата ни по проекта за края на годината.
Няколко ученика правят "живи" версии на известни картини.
Аз избрах тази, и ще използвам семейството си.
Брилянтно, нали?
Когато му казах, той каза, "това е страхотно, Алис."
Измина година.
Алис? Честно?
Миличка, не мислиш ли че си нервна
защото имаш малко увлечение по г-н Джарвис?
-Не, -Сигурна ли си? Защото видях как го гледаш...
Звучи все едно ти имаш увлечение...
Просто никога не съм имала учител, който не ме харесва.
-Ами мис Дейвис. -Аха.
О, моля те. Тя е учител по физическо.
Тя е за преподаването, това което д-р Сеус за медицината.
И си мислиш че не те харесва.
Ти/ Какъв е твоя проблем?
Никакъв. Просто се вълнувам за утре.
Ще получа медал в училище, загасих пожар.
Люк, какво стана?
Не зная.
Просто минавах наблизо, и подуших пламъците.
Бях там.
Това не ми харесва.
Не трябва да бъдем тук.
Просто наблюдавай да не дойде някой.
Десет секунди ни делят от откриването на Люктониум.
-Гадост! -Виж какво направи!
Люк , какво стана?
Не зная.
Просто минавах наблизо и подуших пламъците.
Добре, хора, утре ще трябва да ви влача
ако не отидете по леглата сега. Хайде. Отивайте.
Добре. Хайде, Алис.
Идвам след минута.
"Мичъл,
" Не мога да ти обясня колко трудно е...
Колко трудно е това.."
Не, това не е.. не е достатъчно лично.
Добре, добре.
" Не бих могъл да ти обясня колко ме наранява и ядосва това,
но ти закъсняваше, прекалено много пъти.
Ще трябва да взема ключовете ти."
Татко, не! Съжалявам!
Скъпа, не те чух да слизаш по стълбите.
Ти също ли не можеш да заспиш?
Аааа...да.
Не, просто, хммм, мисля за дипломирането,
и какво да облека. Това как изглежда?
Чакай малко. Не си си сложила обувките,
Как да преценя цялото облекло?
Обуй ги.
Превод: measmodean и De Morzales
Бъди сигурна, че
добре си огледала, това меню тук.
-Супа. -Дори не го погледна.
-Супа. -Виж какво има под супата...
Сандвичи.
Ти видял ли си какво има под тази блуза?
Не се е получило от сандвичи.
Виж!
"Джей Притчет"?
Не разбирам.
Кръстили са те на сандвич?
Не! Кръстили са сандвича на мен!
"Пуйка, бекон, швейцарско сирене,
червена чушка, аншоа върху пшеничена подложка?"
Повечето хора биха спрели след бекона,
но аз го удвоих с аншоата.
Правиш сандвич или се опитваш да привлечеш елен?
Този тук, притеснява ли ви госпожице/
О това трябва да го снимам..
истинска сервитьорка в тази дупка.
Стрелях на сляпо и ти поръчах сандвича ти,
макар че, повечето хора го предпочитат за вкъщи.
Какво става?
Глория, това е Максин.
Значи си омъжена за Джей.
Къде си завързала кучето си водач?
Не, не, аз не съм...
Добре, схванах го, схванах го.
Ето ти телефона на доктора които искам да посетиш, заради врата .
-Мерси. -Какво ти има на врата?
От 30 години слушам, че е нараняване от хандбала.
Но винаги се влошава при стрес.
Може би е финансовата ревизия, която му предстои.
-Ревизия? -Нищо не е.
Не е ли мило? Не иска да те безпокои.
Заповядай, сандвича ти.
Сега трябва да се притесняваш.
Погледни го...най-красивото ми дете.
Защо не си ми казал за врата си?
Добре си е. Опитай го.
- Ревизират компанията ти? - Нищо!
Три лоши дни и после всичко свършва.
Хайде де, притеснявам се какво мислиш.
Виждам, че те спечелва.
Точно като Максин,когато го опита.
- Знаеш ли , тя... - Не ми харесва.
-Може би не си опитала цялата... - Джей, опитах го. Не ми харесва.
Това е всичко , което можеш да кажеш?
Вкусът му е гаден.
Като риба и пуйка,
които се бият до смърт с чушка.
Добре. Може би малко придирчиво, мисля,
от някой който приготвя колумбийски специалитет,
и казва:"Защо не ядеш копитата?
Те са най-вкусната част?"
Върнах се!
А, чичо Кам.
Мерси , че снощи ме взе.
Моля, но трябва да бъдеш по-внимателна.
Аз бях отговорната.
Лиса беше пила и аз й взех ключовете,
и после ест.... - Разбирам.
Ох ,последната ми година, и аз имах няколко луди нощи
включващи бутилка царевична каша и преобърнат плуг.
-Сериозно? -Да. Не познаваш страха докато
не се взреш в очите на Минесотски щатен войник.
и не уговориш пътя си за бягство от П.Ю.И.
Скъпа, ти не пиеш кафе.
Пия, когато съм била будна половината нощ
Притеснявайки се за проект, едва една трета готов,
и все още имам престилка за шиене, пейзаш за рисуване,
плюс нормалното му натоварване от ученето. Така че...
Освен ако, не знаеш по-добър начин да стимулирам...
О, Господи.
Господи, кафето е горчиво.
Това беше първата ти глътка?
Добре, имам износените съдове,
солниците, перфектно съвпадат и двете.
Май трябва да подновя гроздето си.
О. Ще те оставя малко насаме.
Добре дошла отново в светлинното шоу . Здравей
Здравей, Лили.
Здравей, тати.
Лили...
Миличка, не.
Не, не, не,не. Няма... няма да правим това днес.
Всъщност....всъщност, Клеър,
ние...ние се опитваме да не използваме думата "не" толкова много.
Четохме книга в която пише
- децата се бунтуват срещу тази дума. - Аха.
Затова ние я пренасочваме към нещо друго.
Ааа. Ето тук... просто гледай .
Лили, сладурче, здравей. Тати е тук.
Искаш ли да послушаш малко музика?
Добре. Ето готово.
Виждаш ли?
Всяко ново поколение си мисли,
че са разбили кода на отглеждането на дете.
Каква е най-новата теория? Никога не казвай "НЕ".
Аз казвам "не" всеки ден в тази къща.
Но през нощта ,тя е една машина за "да"-та.
Не.
О, не изглежда да пренасочва собствената си енергия,
колкото използва нашата.
Но не забелязваш ли как,бавно, тя се пренасочи
от лампите към музиката?
Да. Да, виждам.
Трудно е за вярване, как е имало моменти
в които сме казвали: "Спри да правиш това!".
Ох. Резачката за боклук.
Лили, не,не,не,не, не,не,не,не.
Сега, нека те пренасочим към дрямка, хах?
Всъщност, пробваме това ново нещо..
и я оставяме тя да ни казва, кога е готова за дрямка.
Аха. Нарича се "бъди своя Капитан на дрямката"
Хайде, сладурче.
-Хей!Хей. -Фил.
Здравей. Позвъни ли на звънеца?
А, не, защото държах двете кафета.
Едното е за теб.
Благодаря ти.
Така изглежда живота ми: работа на пълно работно време,
3 годишно дете, и второ на път.
И като услуга,
Се съгласих да върша малко работа за агенцията на .Фил
Проблемът е , че аз съм много добър,
и колкото повече върша, толкова повече започват да ме искат.
Дори, дори подадох няколко задания със закъснение,
за да ме разлюбят поне малко.
Да бе...
Колко..колко дълго стоиш тук?
Ти...ти... добре ли си?
А , да.
Защото...защото наистина МИГАШ.
Аз съм стрес мигащ.
и това което наистина ме пробужда са конфронтациите.
Мразя ги. Избягвам ги на всяка цена.
Ужасен съм в тях.
Веднъж, се опитах да скъсам с момиче,
и го увъртах толкова много,
че тя не разбра, че съм скъсал с нея.
20 години по-късно , все още съм женен за нея.
Аз...наистина...съжалявам...
За студеното кафе.
Не е толкова студено. По-скоро е хладко, така че...
Интересна история за този израз...
когато децата бяха малки, хм, имахме, хм..
плитък басейн. -Аха.
И Люк претърпя инцидент,
а Алекс се разпищя,
а ние й казахме: "Всичко е наред ,скъпа,
той просто го прави хладък."
-Ами, толкова... толкова... - Трябва да тръгвам,
но ще погледна... - Добре, чакай!
Ще бъда откровен и ще го кажа директно.
Мичъл, ти свърши чудесна работа за агенцията ,
откакто реши да ни помогнеш съвсем малко.
И не можехме да искаме повече, можехме ли?
Ще ми се да не се налага да свършва.
Всъщност, ако зависеше от мен, би трябвало да останеш завинаги...
-Фил, Фил... - Но не зависи само то мен, нали?
-Така че...аз... - Фил, знаех че така ще стане,
и...и виж...
Избягах. Измислих си извинения и тръгнах.
Но, трябва да бъда честен с него.
"Фил, не мога да остана с фирмата ти завинаги".
О, Господи, това ще го пречупи.
Може би, мога да накарам Клеър да му го каже.
Добре, това беше лесно!
Наистина се гордеем с теб, приятелче. Ще се видим на церемонията.
- Не си герой. - Изгасих пожар.
Пожар , който ти започна.
-Имаше ли огън? -Да.
-Аз изгасих ли го? -Това не е...
Отговори на въпроса.
Да.
Получавам награда за това.
Ако даваха награда и за , причиняването на пожар,
щях да получа и една такава.
Зная че имаш съвест Люк.
Виждаш ли този флаг? Той е символ на Справедливост.
Така че когато пожарникарят дойде тук,
зная че ще погледнеш този флаг,
и ще направиш правилното нещо.
Беше много тих през целият път към дома.
Да не би да си разстроен, че натисках клаксона на онази баба?
Обикновено, оставяме натискането на клаксона, на шофьора
но съм свикнал.
Заради сандвича ли е?
Може би, можеше да изядеш половината от него....
Да кажеш , няколко хубави думи.
Това е просто сандвич Джей.
Не е заради вкусният сандвич, Глория.
За това да уважаваш чувствата на другите е.
Но аз просто бях искрена.
Не се налага да бъдеш искрена
за всяко, малко нещо във връзката.
Някой неща се казват, някой не.
Ааа?
Ти кои неща не казваш?
Глория, не ми се говори за това повече.
А, така ли?
Не може да се опитваш да ми предподадеш урок,
а после дори да не... - Добре.
Не съм го споменавал,
но...малко ме притеснява,
че си наистина съвсем малко...шумна.
-Шумна? -Не през цялото време.
Само когато, знаеш, само когато говориш.
Значи те излагам?
Глория...какво?
- Отново ли съм прекалено шумна? - Добре.Затягаме коланите.
Така, сега ще отида да се опитам да оправя прането
и ще го направя наистина тихо
за да не те притеснявам. Може би Мани може да ми помогне.
Мани!
-Схванах. -Мани!
Схванах.
Сега дори не издаваш никакъв звук.
Добре, това е прекалено много грозде,
а тази лъжица е съвременна,
така че ако я използваме, всички на масата трябва да се преструват на шокирани
от лъжицата от бъдещето.
- Добре. - И това отиде в канала.
А ти се нуждаеш от дрямка.
Ти се нуждаеш от дрямка.
Напипвам я, Ох, изпуснах я. Гадост.
Извести ме ако мога да елиминирам каквото и да те разсейва.
О, напипвам я. Не, набучих си пръста. Ето я.
Ох, пак я изпуснах.
Може би просто трябва да изчакаш сама да дойде при теб.
Знаеш ли , направя я Капитан на нейн собствен взвод от лъжици.
Разбрах какво имаш предвид Клеър,но...
Ох! Сега пък заседнах.
Да, Кам, заседна.
Заседна във философия, която определено не работи.
Понякога се налага да кажеш "не" на детето.
Да, а понякога се налага да кажеш "не" и на възрастен.
Не, Клеър. Не, не се нуждая от помощ как да отглеждам детето си.
Оу, Добре.
Съжалявам.
Предполагам, че имам много да уча.
Точно сега, съм готова да уча
ако си измъкнеш ръката от там,
преди Лили да се добере до бутона за мелачката за боклук.
хм...Лили, сладурче!
Можеш ли да направиш нещо Клеър, моля те?
Наистина бих искала, Наистина, бих,
но вероятно просто ще кажа "не"
разбивайки увереността й, и обезобразявайки самочувствието й.
Добре, така да бъде! Съжалявам! Просто ...тук....
- Спри я! Спри я! Сладурче! - какво да правя с теб?
Клеър! Добре!
ООООО! ДА!
-Мислиш си че е забавно нали? -Да!
Е...Това е грешно, Клеър. Грешно е.
Хайде, Лили. Тръгваме си.
Лили!
Това е "живо" изкуство. Ще стоим напълно неподвижни за 90 секунди,
без да правим нищо.
Това звучи като първата ми жена.
Не знам. За мен тя винаги беше подвижна.
Докато и двамата сте съгласни, че сте били само за 90 секунди.
Два зубъра с един изстрел!
Обичам работата в офис.
Това твоя девер ли беше? Мислех, че си го уволнил?
Направих го преди работа.
Тогава какво прави тук?
Раздразнен ли е? Изглежда раздразнен.
Не, той винаги изглежда така.
Здрасти. Как си?
Здрасти. Виж...
-Добре, знам че това е неловко... -Мхм.
...обаче наистина има нужда да поговорим за бъдещето ми тук.
Но аз...аз си мислех, че...
Да, знам. Оставих те да мислиш,
че ще остана тук още доста време,
и...и...Добре,
-спри да примигваш. -О.
-Не, не всичките новини са лоши. -Добре.
Ще ме имате тук до юли, както се разбрахме.
-Добре, чудесно. -Да.
Ще ме изпратиш ли в асансьора за бързо, моля те?
Мога да използвам малко помощ да пренеса едни неща от колата.
О!Боже мой. Ще имаме нужда от малко празни кутии, нали?
Знаеш ли какво? Ти тръгвай,
ще се срещнем пред стъклените врати.
Имаше и нещо друго. Какво беше то?
Знам, че е тук вътре. А, да - уволнен си.
Моля? Уволнен?!
Какво им става на тия неща?
Опитваш се да ги отвориш?
Мхм
Предполагам, че е по-добре...да викна някой.
Чакай, чакай, чакай...
Уволняваш ме?
Даже не харесвам тази работа.
Това не може да е безопасно.
-Някой да не би да е заседнал там? -Оня тип, който уволниха.
-Ааа..оня мързеливият?
-Мързелив?
Справи се твърде късно с някои неща.
Трябваше да те предупредя.
Ужасен съм в съобщаването на лоши новини.
Е, за какво тогава дойде до къщата ми
да ми кажеш колко съм страхотен?
Това бях аз опитвайки се да те уволня!
Не съм се чувствал така, от както се опитах да скъсам с Клеър преди 20 години.
Някой пак ли заседна?
Оня адвокат, със специалното отношение. Току що го уволниха.
Те казаха, че е твоето отношение към нас,
все едно ни правиш услуга.
Аз ви правех услуга!
-Защо не използва стълбите, както всеки друг? - Мързел.
Не се притеснявай, не може да те стигне.
Два часа бях заседнал там с целият офис зяпащ мен.
Накрая просто трябваше да си полегна.
Не помогна на репутацията ми.
Представи си.
Разбихте ги.
Пич, това беше сюрреалистично.
-Схвана ли? -Хайде, татко!
Имаме само минута да се приготвим!
Къде са Мичъл и Кам?
Здрасти, Мани. Благодаря ти, за това което каза по-рано за знамето.
Наистина ме накара да се замисля.
Знаех си, че имаш съвест, Люк.
И по-важното е, че имаш добро...
Направил си го.
Да. И благодарение на теб,
ги накарах да преместят церемонията точно под знамето.
Ще ти дам автограф.
А, ето къде сте. Уплаших се, че няма да дойдете.
Имаше дискусия по въпроса.
Ако нямаше да дойдем,
щяхме много ясно да те предупредим,
а не да те унижим публично.
Ако това е някаква утеха,
адвоката който наехме да те замести
вече повдигна дело срещу фирмата за поддръжка на асансьори.
Ау! Седнал си на ръката ми.
Бъди благодарна, че имаш две. Днес за малко да изгубя една.
о, престани да се държиш детински.
Тя въобще не беше близо до ключа.
Шшшт! По-тихо. Ей сега започваме.
Защо гледаш мен?
Много съм шумна? Всеки ли това си мисли?
-Какво? -Има предистория, не ти трябва да знаеш.
-Искам пуйка. -Задръж апетита, миличка.
И не забравяйте - после
отиваме до Лени'с да хапнем
повече от една хапка, ако уважите чувствата ми.
О!Чудесно, ще видим Максин.
Моля? И ти ли познаваш Максин?
Е, ние всички познаваме Максин. Любов.
Втората най-добра в прегръдки в света,
след г-н Бърт Рейнолдс(актьор). Той има цяла история за проследяване.
Добре хора, това приключва след 90 секунди.
-Застанете в поза. -Добре.
Наистина искам да впечатля г-н Великолепен.
Джарвис! Тихо.
Ей, Мич. Знам, че времето не е подходящо,
Просто искам да знаеш,
-Аз наистина... -Знам, Фил. Наистина съжаляваш.
Обаче ще ми трябва малко време да го преодолея, нали?
В същност, щях да кажа, че ми трябва пропуска ти за паркинга.
Моля?
Следващата изява ще е интерпретацията на Алекс Дънфи
на платното на Норман Рокуел от 1943 - "Свобода от желание"
Как спиш през ноща, Люк?
-С медал около вратът. -Шшшт!
-Искам пуйка. -Лили, не!
Тя не разбира тази дума.
Преглътни го, Клеър.
Контролирай си детето, Кам.
Не е толкова трудно. Аз отгледах три.
-Наистина ли? -Кам!!
Защо не попиташ Хейли кога се прибра снощи?
-Чичо Кам! -Съжалявам, скъпа. Косвени жертви.
-За какво говори той? -Шшшшт!
Ръцете ти треперят.
О, да
Сигурна съм, че Максин ще свърши по-добра работа!
Можеш да критикуваш родителстването ми колкото искаш, Кам,
но синът ми току що спечели медал.
За огън, който той започна.
Люк, това вярно ли е?
Колко още? Започва да ми тежи!
Няма да си получиш пропуска обратно.
Опитах се да ти го съобщя леко.
Не знаеш как да говориш с хората, Фил.
Също когато Клеър не е даже разбрала, когато си скъсал с нея.
-Какво? -Кога татко е късал с теб?
Не съм късал с нея! Само опитах!
Изтървам я!
Още няколко секунди!
Искам пуйка.
Лили, не!
Ние наистина се опитваме да не казваме тази дума.
5 минус,
обаче имаше и коментар.
"Очаквах повече, Алекс."
Алекс!
Ще звънна на Хели и ще и кажа
че няма да ходим до деликатесният ресторант.
Не мога да издържа нито минута повече с Кам.
Знаеш ли, даже не съм сигурен,
че вярвам на всички тези нови теории за възпитание,
обаче, проклет да бъда, ако и позволя да ми каже че греша.
Няма да ходим на вечеря.
Опитах оня сандвич.
Не е кой знае какво. Не би ти липсвал въобще.
Сигурен съм, че няма да ми липсва Люк и глупавият му медал.
Аз живея според правилата. Къде е моят медал?
Джей може да остане с тая Максин.
Тя не е толкова шумна колкото съм аз.
В интерес на истина, понякога можеш да си малко прибързана с даването на съвети.
Е, винаги съм готова да помогна, ако това имаш предвид-да.
Да, но ако не си внимателна може да дойдеш малко..
Всичкознаеща.
Няма такава дума.
Това което искаш да кажеш е, че мога да заприличам на някой който знае всичко.
Винаги съм била по този начин.
Точно за това исках да се разделим.
Думата "уволнен" даже не важи.
Не можеш да бъдеш уволнен когато правиш услуга.
Добре, сладък, може би просто трябва да го оставиш настрана.
Както винаги съм казвал, по-добре да си в настроение от колкото да таиш злоба.
Добре, ти... Ти никога не си казвал това, но...
Тогава каква е тази злоба, която таиш срещу Клеър?
Не виждам да се опитваш да я промениш в добро настроение.
Това е напълно различно.
Тя обиди уменията ми да възпитавам.
За които, трябва да признаеш, можеш да си доста отбранителен.
Добре, може би и двамата сме малко по-чувствителни.
Н-не. Не.
Мхм. Не. Нещата...нещата не са... нещата не са едни и същи.
Нямаш си и на идея какво е чувството да те уволнят.
Напротив, имам. Бил съм уволняван. Всеки е бил.
Не и аз.
-Никога? -Никога.
Никога. Винаги съм бил много добър в това което правя.
Може би тогава това което чувстваш
е за пръв път малко несигурност за твоята работа.
Това са глупости(свински нечистотии).
Като някой, който в действителност е виждал свински нечистотии,
мога да те уверя, че не са.
Не мога да разбера защо толкова се притесняваш от Максин.
Тя е симпатична.
О, добре! Защо ти, Джей и Максин не заживеете заедно,
хапвайки сандвичи завинаги?
Може ли да пусна една теория, мамо?
Звучиш сякаш ревнуваш.
Моля те!
Ревнувам от тази жена?
Просто не харесвам начина по който си говорят.
И малките шегички,
и това че знае всичко за неговият живот!
Просто ме кара да се чувствам все едно...
Това ревност ли е?
О, бедните ми сестри.
Само ти? Мислех, че цялото семейство ще се весели.
Кой знае какво правят?
Точно в момента се кълцат един друг.
Е, на кой са му притрябвали?
Правилно. Докато те имам теб Максин...
Свършвам в пет.
Ей, Люк!
За какво е тая железария?
Ами, подпалил огън в училище и после излъгал за него.
Знаеш, че в днешно време дават медали за всички.
Утре ще бъде върнат.
Той не получава много медали.
Просто имам нужда от една от тези... Здрасти.
-Не се възпирай. -Ооо..
-Моите момичета. Ето къде са. -Здрасти.
-Здравейте, здравейте. -Здрасти на всички.
-Здрасти, Кам. -Здрасти.
Заповядайте.
Радвам се, че дойде...
-И отново, аз наистина, наистина... благодаря ти. -Да.
-Ето я. -Вижте кой успя.
-Hola, Максин. Радвам се да те видя.
Нека ви донеса няколко менюта.
Нямаме нужда от тях.
Разнеси Джей Притчет на всички.
Глория, ако искаш твоя сандвич без аншоа
няма да се обидя.
Разбира се, тогава ще е Джак Фелдман сандвич.
-Ей... -Да?
-Ей, човече. -Дойде ли човека от поддръжката?
Работи по въпроса.
Виж...
рожденният ден на Кейти е, асистентката.
Големите 30. И все още няма пръстен на ръката.
И ме събуди да ми кажеш това?
Не, не. Донесох ти малко торта.
О, сигурен ли си че не е само за работещи тук?
Добре. Заслужих си това.
На кой говориш, Фил?
-Мичъл. -Кой?
-На девер...на мързеливият пич.
Правех ти услуга.
Добре, дай ми просто тая торта. Гладен съм.
НЕ!Оооо..
Превод: measmodean и De Morzales