До сега в "Убежище" - Истина ли е? Нормандия, 1944.
Инвазията. Била си там, когато се е случило.
Карентън? - Карентън е много лошо място.
Защо просто не атакуваме машината?
Ако я взривим, съществото, ще нанесе огромни щети.
Няма начин да се убие огнен елемент. Има ли начин да го избутаме долу?
Оценявам го, Рави. Трябва да посетиш Убежището в Мумбай.
Рави го ръководи. - Д-р Зимерман.
Г-це Фриландър, здравейте. Казвайте ми Рави.
Той ми спаси живота, два пъти.
Уил! - Какво стана?
Невероятно!
Да не каза Карентън? В Нормандия?
Да, помислиш, че ще се сетиш. - Да, така е.
Колко липсват? - Трудно е да се каже точно.
Няма медия и обикновените ми източници мълчат.
Имаш непълния лист, нали? - Да, местен фермер...
И добитъкът му. - Няколко туриста
и няколко възрастни жителя. - Всички изчезнали без следа,
в радиус от 10 километра от Карентън.
Без вести от резидентите? - Няма отговор по телефона, имейла,
дори и от местната полиция.
И видя ли сателитната връзка? - Да, в момента я вадя.
Цензурирано? От кого?
Там е въпросът. - И Рави отишъл преди 5 дни?
Беше вече в Париж, приключвайки конференцията.
И си помислих... - Направил си правилното решение.
Разбрах, че е изпращал видео дневник до компютъра си.
Извадих последното видео. Виж това.
Вътре съм в първия пункт и мисля, че се приближавам
до периметъра на смущение. Според изчисленията ми, то е...
Чувствам странно изтръпващо усещане...
От тогава, нищо.
Всички контакти изгубени.
Все едно е изчезнал от лицето на Земята.
Аманда Тапинг в
Убежище Сезон 3 Епизод 18 - "Карентън"
По идея на Деймиън Киндлер
Копелета! - Това отговаря на въпроса ми.
Френското правителство, сега Интерпол. Напълно протакат.
Познато ми е. - ЦРУ?
ÐœÑŠÐ»Ñ‡Ð°Ñ‚. ÐœÐ˜-6? - Ð§Ð°ÐºÐ°Ð¼ Ð¾Ð±Ð°Ð¶Ð´Ð°Ð½Ðµ.
Ð¢ÑŠÐ¿ Ð»Ð¸ ÑÑŠÐ¼ Ð´Ð° Ð²Ð¸ Ð¿Ð¾Ð²ÑÑ€Ð²Ð°Ð¼. - Ð¢Ð¾Ñ‡Ð½Ð¾.
Усещаш ли, че сме изхвърлени от къщичката на дървото?
Сякаш всички съгласия са били отменени за една вечер.
Значи, каквото и да става в Карентън, им изкарва ангелите.
Идвам от офиса на регионалния магистрат.
Много трудно и очевидно, сигурността иска
да напусна страната в близките 12 часа. Което, разбира се,
ме прави по-решен да остана.
В първия пункт съм. И мисля, че се приближавам
до периметъра на смущение. Според изчисленията ми, то е...
Чувствам странно изтръпващо усещане...
Да си чувал за анормално, което да освобождава енергия така?
Няколко, но оставят радиационни следи в атмосферата,
а не засякохме никакви. - Гълфстрийм в очакване.
Готова ли си? - Почти.
Щеше да стане по-бързо, ако Ханк беше тук, но явно няма телефони в колибите.
За последно му даваме свободен уикенд, да общува с вътрешния си вълк.
Използвахме задния фон от видеото на Рави...
И кулите отразиха сигнала...
Върху картата с неговото положение, яко.
Имаме попадение. Изглежда на няколко мили от центъра.
Ако Рави е намерил начин да влезе, то ще е нашата точка за достъп.
Бъдете нащрек.
Нека екипът да е в очакване, за всеки случай.
Готови са и чакат в Плаймут. На 30 минути от канала, ако трябва.
Хубаво. Сега тръгвам. - Ще се видим там.
Мислиш ли, че е умно? Вече изгубихме един от управниците.
Докато не знам с какво... - Аз пратих Рави там.
Аз съм отговорен.
С цялото ми уважение, началник, ще се видим при Де Гол.
Нахален мръсник.
Франция, 6 километра южно от Карентън 08 октомври - 16:12
65 години по-късно.
Изглежда ли различно, без бодливата тел и свастиките?
Съвсем малко.
Погледнете напред.
Какво става тук? - Индустриален разлив.
Молим всички да се връщат. - Вярвам, че един от колегите ми...
Съжалявам, г-жо, докато почистването не свърши, областта е отцепена.
Неравни пътища... - Няма да ти стане лошо отново, нали?
Тя е много, много болна. - Боже...
Добра работа.
Нарушители!
Спрете!
Кой командва тук?
Аз. Д-р Магнус...
Вътре. Само Вие.
Знаете коя съм. - Да кажем, че
репутацията ви Ви предхожда. - Искаше ми се да кажа същото.
Нямам име, доколкото се отнася до вас.
Добре тогава. Да минем направо на темата?
Това с опасните материали е шега.
Ако имаше радиация, ти и момчетата ти щяхте да сте с костюми.
Радиосмущенията от областта, бяха както трябва.
Няма големи заводи в близките сто километра. И между другото,
имате поне два камиона отвън пълни с ракети земя-въздух.
Старсрийк, ако не бъркам.
Не знаех, че може да се използват за почистване на токсичен разлив.
Единствената причина, още да си жива, е заради това, което си.
И няма да тръгна, докато не получа отговори.
Един от колегите ми... - Рави Ганапатираман?
Виждали ли сте го? - Преди 6 дни.
Както теб, беше спрян от първия ни пункт
и му беше заповядано да се върне. - Но не го направил.
Жив ли е? - Вземи хората си, напуснете. Сега.
Знаеш коя съм, следователно знаеш какво правя.
Каквото и да става, може би мога да помогна.
Това е извън задълженията Ви, докторе.
Да, дори и за Вас.
Който и да е, явно е бивш военен. - Не е френската войска.
Да, общоприети униформи, без маркировки по колите.
Нещо като частна международна сигурност.
И все пак явно работи с одобрението на правителството.
И все пак нарежданията му са строго защитени
от разузнавателните служби.
Нещо много голямо и лошо става в този град.
Нещо, за което никое правителство не иска да поеме отговорност.
И всички искат да го прикрият.
Това поле, тези дървета. Отбий.
Чудя се дали все още е там.
Тунел от войната.
Води под полето
и ако помня, трябва да свършва зад базата им.
Изглежда някой го е използвал. - Явно така Рави е минал пункта.
Как е знаел за него? - В старите ми документи е.
Може да е излязло, ако е потърсил Карентън. Сега, вие двамата,
докато не разберем какво става, няма да застраша целия екип.
Хайде де. - Мога да оспоря тяхната сила.
Сигурна съм, но не този път.
Явно ще мина пръв.
Дори не помисляйте да ни последвате.
Виж координатите ни. - Да.
GPS-ът показва, че сме зад линията на врага.
Лагерът е в тази посока.
Слушай.
Толкова е тихо. - Точно.
Дори няма никакви птици.
Градът е натам, зад дърветата.
Какво, по дяволите, стана?
Чуваш ли го? - Да.
Хей.
Здравейте.
Английски? Новодошли.
Беше права. - Вие сте от Карентън?
Да. - Елате с нас.
Последният ще е много радостен.
Виж, целият град станал зелен.
Не си го спомням точно така. Не знам какво очаквах,
но определено не беше това. Не разбирам.
Нещо не е наред. - Ето го.
Последният.
Хелън, Уил... - Рави!
Хелън, дори да са били само 6 дни за вас,
аз съм на 74 години.
Умът ми казва, че не е възможно, и все пак...
Те виждам. - Съжалявам, Рави.
Мозъкът ми все още наваксва.
Каза, че си пристигнал в Карентън преди 6 дни?
Ваше време. - Но в това село са минали 40 години.
В "купола-време", или поне аз така му казвам.
Масивно поле с разтегнато време и не можеш да си тръгнеш?
Всеки, опитал се да мине границата и да влезе
в нормалния времеви поток, бива убит моментално.
Има голям измерим откат. Все едно да те блъсне влак.
Значи сме в капан в невидим времеви купол...
Във Франция. - Неловко,
но обяснява много.
Да, всичко се изясни. - Елате с мен.
Искам да се запознаете с някого.
Анна!
Новодошли.
Добре дошли.
Хелън, Уил, това е жена ми, Анна.
Това е било стар Нацистки бункер.
Мили спомени. - Разбира се.
Но както казвах времевият поток първо се появил преди 3 седмици ваше време.
Епицентърът беше в пещера край скалите.
Тогава започнали изчезванията. - Френското правителство мислеше,
че имат Бермудски триъгълник, затова първо пращаха учени.
Които не се върнали. - Тогава пратили военните,
които също не се върнали и тогава никого.
Докато ти... Последният.
Останалото, както казват, е история.
Буквално. - Значи цялото това оборудване...
Вече беше тук или донесено в последствие.
Предишни опити? - Резултат от 100 години проучвания
от най-добрите френски учени и военни,
опитвайки се да разберат времевия поток,
опитвайки се да го решат, спрат,
и все пак... - Ето ни тук.
Боже, не мога да повярвам. - Какво?
Унищожих масивен огнен елемент през 1944.
Вкарах го в Земята на не по-малко от половин миля от тук
и сега това? - Не мислиш, че е по твоя вина?
Не може да е съвпадение.
Трябва да призная, сетих се за това,
но не успях да намеря връзка.
Анна ми каза, че имаме новодошли.
Джоузи, Хелън, Уил. Джоузи е внучката, на
първите френски учени, които влезли в Карентън.
Чудесен асистент.
Също така е съвършена в математиката.
Също така се уверявам дали не е забравил да обядва.
Разбира се. Да вървим, Анна мрази, когато закъснявам.
Лесно е да загубиш представа за времето, когато 3 години са ден.
Значи един ден в нашето време е равен на 6 години в Карентън.
3 години ден, последвани от 3 години нощ.
Тъмното време. Вашият 12 часов цикъл
се превръща в наши години. - Отделени сме от другия свят,
затова трябва да резервираме ресурсите си.
Храна от реколтите. Енергия от слънчевите панели,
но никога не е достатъчно. - Първо свършва енергията.
После храната.
Последните няколко месеца...
Само най-младите и най-силните оцеляват до изгрева.
Колко време до следващата нощ? - 9 месеца в купола.
Но там... - По-малко от 3 часа.
17:01.
Ами ако не се върнат? - Ще се върнат.
Да, но ако не се върнат.
Тогава ще отидем след тях.
Ами ако ние не се върнем? - Тогава поне ще сме там.
Това е безсмислено. - Чу Магнус.
Да, каза "не ходете в тунела". - Вярно.
Но това не значи да седим тук и стискаме палци.
На къде биеш? - Че не научаваме нищо тук.
Да вървим.
Замръзнете! Стойте там.
По дяволите.
Колегите ти направиха много тъпо нещо.
Може да са загубени завинаги. - Знаеш какво става, затова
просто ни кажи. - Може би не знае.
Може би никой не знае какво става в Карентън.
Задръжте колата им, сложете ги в палатката със запасите.
Сър. Да вървим.
Карентън - Ден седми
Някои от тези почерци са практически неразгадаеми.
Комбинация от лош краснопис и домашно мастило.
Френски, Немски, Английски.
Нищо ли не е било компютъризирано? - В началото, но после разбрали
колко е рисковано.
Хард дисковете не са направени да траят 150 години.
Почти не чувствам, че съм направила пробив.
Била си тук само седмица. Дай си време.
Време... Времево разширение.
Адам и времевите възлови точки. - И все пак не може да е той.
Той умря преди месеци в Кухата Земя. - Във всичките ми години тук,
изследвах всеки квадратен инч от границата.
Никъде няма устройство.
Добре дошла в моя свят.
Мислил ли си да се откажеш?
Просто да спреш?
Всеки ден.
Какво те поддържа? - Ти.
Исках да видя лицето ти, когато разбия това копеле.
Тогава да започваме, нали?
Правиш тези изследвания всяка седмица?
Куполът е като живо същество.
Мерим пулса му. Търсейки слабости в енергията.
Намирали ли сте някакви?
Ако е толкова трудно да се мина през купола, и не го виждате, как...
Внимавай, близо сме.
Бавно.
Да, усещам го.
Все едно кожата ми изтръпва.
Ако продължим да ходим, ще се усили.
Нека ти покажа.
Още три метра и...
Видях го как се случи веднъж.
Млад мъж, точно преди мрака.
Започна да пищи
и бягаше, бягаше и просто...
се разпръсна.
Хей...
Не мисли за това.
Трябва да има друг път навън, нали?
Какво? - Просто, бях родена тук.
Това е единственият свят, който познавам.
Има много повече свят извън Карентън.
Ще го заобичаш.
17:14.
Благодаря.
Хубави бани имате.
Просто продължавай да вървиш.
Беше много мило, че ме чакаше.
Влизай. - Добре.
Карентън - Ден 15
Разбира се, че ти вярвам.
Просто останаха само две дънни платки.
Не мога да дам гаранция. - Но е шанс да комуникираме
с външния свят.
И на честота, която знаем, че ще се наблюдава.
Но на предишните съобщения не беше отговорено.
Заради времевата разлика. Когато се излъчва вътре от купола,
и се получава от външната страна сигналът е невероятно сгъстен.
Говорим за стотици от наносекундата. Едва ще
се отчете в най-чувствителното оборудване.
Затова разтягам сигнала. Забавям го.
Дори просто съобщение като, "живи сме.
Времево разширяващо се поле.", ще отнеме 2 седмици да се предаде.
Ще ни трябва непрекъсната енергия. - Насочих един от панелите.
Всичко е готовo тогава. 17:28.
Знам, че ги няма половин час, но ме побиват тръпки.
Да, мен също. Имам местоположението ви.
Също така има силно сателитно предаване
идващо от същата област. - Командната палатка.
Можеш ли да подслушваш? - Сигналът е разбъркан.
Не се изненадвам. - Още едно нещо.
Точно преди да се обадите засякох нещо странно.
По-точно? - Късо статично пращене, като бял шум.
Интерференция? - Да, може да бъде това.
Ще го проверя.
Карентън - Ден 33
Рави моли слънчевите панели
да бъдат пренасочени към запасите.
Знаеш, че минаха 3 седмици, откогато пуснахме нашия сигнал.
Да, знам.
Ако отвън не са отговори до сега...
Напълно съм наясно, благодаря.
Мога ли да ти помогна? - Ще ми дойде добре един компютър
или нормална химикалка и лист!
Боже, дори проклета линия!
Съжалявам, Уил.
Тези енергийни показания от границата. - Труд повече от век.
Знаеш ли, че когато времевото разширение се е появило е било
с размерите на градски блок. - Сега е над 12 километра в диаметър.
И на всяко десетилетие напрежението се натрупва.
Като преди земетресение. - И когато се освободи, куполът расте.
Знаем това. - Но не знаехме, че
се случва главоломно. Енергийните данни от последните 20 години
растат стабилно, отвъд всичко, което някога сме измервали.
Значи куполът се готви за друг растящ напън.
Масивен. - Дефинирай "масивен".
Половината източен бряг на Франция и ако продължава така,
след 120 години времевото разширение ще погълне цялата Земя.
120 години за нас...
Тук, но навън... - Три седмици
преди планетата да бъде разкъсана.
Карентън - Ден 67
Това е абсурдно. - Съгласна.
Дори не съм работил върху възела, който спасихме от хранилището на Уърт.
Вярно. - Нито пък ти, между другото.
Вярно отново.
И ето ни тук опитвайки се да го пресъздадем,
използвайки части от стари лаптопи и айподи, и...
Какво е това? - Термостат от тостер.
Съжалявам, че попитах.
Виж...
Знаем епицентъра на възникване.
Всяко подчестотно увеличаване е от там.
Ако мога да анулирам времевото разширение
на това място... - Ще пръсне балона
и върне Карентън в нормалното време. Хайде де,
не може да е толкова просто. - За съжаление си прав.
Обаче сме късметлии, че имаме десетилетия изследвания
на наше разположение. - Усещам едно "но".
Липсва ни ключов елемент,
който е намерен във възлите на Уърт.
Серелиум. - Добре, къде да го намерим?
Кухата Земя. - Перфектно.
Или... От възела, който Хенри разглоби.
В Убежището? В случай, че си забравила,
не можем просто да се протегнем и докоснем някого.
Знаеш ли мислих за това и може да има начин.
Беше права.
Това е възможно най-бавното съобщение.
Нищо чудно, че сателитите не засякоха движение в Карентън.
В истинския свят се движим толкова бързо, дори не сме петно.
Невидими сме.
Но това трябва да привлече вниманието.
Карентън - Ден 73
Виж го. - Помня първите дни.
Не беше лесно. - Върви, говори с него.
Добър вечер. - Може ли да седна.
Разбира се, моля.
Как си? - Добре съм.
Ти? - Всеки ден нова кост скърца.
Но става по-лесно, да знаеш.
Не мисля, че искам да става.
Кога... - Се отказах?
Щях да кажа "предаде". - Не мога да се сетя за точен момент.
Мисля, че стана постепенно.
Ден след ден.
Следващото, което помня, един ден се превърна в десетилетия.
И не ти липсва истинският свят?
Разбира се, че ми липсва, но тук имам семейство, живот.
18:11. - Било много компресиран радио сигнал.
От тук? - От Карентън.
Магнус е!
Карентън - Ден 152 - Номер 37...
750 гауса.
Може би твърде много мед. - Да.
Знаеш ли, мисля, че ми трябва още една намотка.
Видя ли някоя в кутията?
Честит рожден ден.
Не мога да повярвам, че си запомнил.
Нито пък аз. - Може ли да го отворя.
Да, но не искам да се развълнуваш много, нали?
Не е много.
Красиво е.
Мисля, че прецаках катарамата. - Тихо.
Виждаш ли, знаех си.
Обожавам го.
Радвам се, че ти харесва.
Съжалявам, не трябваше...
Не, не, не...
Просто е сложно.
Аби.
Сложно.
Не и за мен.
Но, виж, ти си...
И тя е миналото...
Тъмното време идва.
Ако оцелеем през гладните години до изгрева...
Искам да имам дете.
Хей, Магнус. - Как е всичко?
Страхотно. - Да.
Ще ни взема обяд.
Нещо да ми кажеш?
Не.
За магнитните данни?
Това. Да.
Никой от металите, които стопихме заедно
имат достатъчно гаус серелиум.
По дяволите. Означава, че трябва да чакаме и
надяваме, че някой ще види каменния ни сигнал.
И какво ако го видят? Имам предвид, това може да отнеме години при нас.
Да доведем връзката тук, дори тогава, няма гаранция, че ще проработи.
Да, няма.
Да. - Уил...
Не, виж...
Ти си безсмъртна, съществена,
но не и аз.
Хрумвало ли ти е, че може да не решим проблема в моя живот?
18:23. - Времево разтеглящо поле?
Съобщението й е доказателство, че са все още живи!
И им трябва помощ, така че да вървим!
Колегите ви рискуваха по своя воля. Съдбата си е тяхна.
Тогава какво, по дяволите, правите вие тук? Защото
определено не помагане на никого в Карентън.
Има план. В действие е. - Да, хубаво.
Тази сателитна емисия... От колко време е тук?
От няколко минути. Изведнъж се появи.
Това е символ за елемент. - Не и според моите учени.
Няма такъв елемент на Земята. - Вярно.
Символът за серелиум. Елемент намиращ се... На друго място.
Целият персонал. Проект Парник в действие.
Т-минус 35 минути. Белязано.
Съобщение от Магнус и Уил. - Какво значи?
Трудно е да се обясни, но ни дайте време.
Което нямате. Полето се разширява.
Моя работа е да го спра.
Проект Парник.
Въздушен удар. - Ще заличат Карентън от картата.
18:32. - Дори да качиш връзката на самолет...
Няма начин да спрем удар. - Трябва ли да е серелиум?
Трябва да може да го заместим с нещо.
Не знам...
Добре, Големи, помниш ли миналата седмица,
когато правеше онези миди и ти свърши жълтият минзухар,
затова използва куркума
и също беше вкусно. - Не беше.
Схвана мисълта ми. - Добре, да пробваме.
Какво имате там?
Карентън - Ден 225 - Трябва да е само напред.
Между другото, Уил, Честита Нова година.
Някак не ми се празнува.
Виждаш ли небето? - Залезът започва.
45 дни до нощта. Слънчевите панели, че изключат,
ще изгубим ток в лабораторията.
Затова пробваме връзката сега.
Ето, епицентърът на началното смущение.
Без серелиума... - Съгласна съм и ако
времето не ме пришпорваше, щях да чакам,
но какъв избор имаме?
Помоли се.
Изключи го!
По дяволите!
Рави?
Рави!
Експериментът ви, Боже мой. - Какво стана?
Хора изчезнаха. - Какво имаш предвид?
Всичко се забърза, после забави и после просто изчезнаха.
Просто така? - Видях един със собствените си очи.
Андре. Той обвиваше слънчевите панели.
Падна, но изчезна, преди да удари земята.
Магнус, какво направихме? 4 души са били изпарени,
защото нашият експеримент се провали. - Ами ако не се е провалил?
Ами ако за няколко секунда сме успели
да разпръснем времевото поле? - Тогава защо тези хора са изчезнали?
Защото когато Карентън се е върнал в истинското време
те не съществуват.
Във вашето време те все още не са родени.
Добре, добре, значи...
Ако вземем серелиума, стабилизираме връзката, да работи както трябва...
Тогава всичко в купола, което е създадено след началото,
оборудване, животни, хора, ще престанат да съществуват.
И хората, които ще оцелеят нулирането...
Сме ние тримата.
Всички останали... - Не!
Не... - Джоузи...
Джоузи, чакай! Джоузи, чакай!
Спри! Виж ме!
Не знаехме!
Не знаехме. Не знаехме.
Но сега знаете. И ще продължите експеримента си,
дори всички да...
Как може просто... да ме заличиш?
18:40.
Красота. - Няма да е лесно да
я прекараме покрай тези. - Не ни трябва цялата ракета.
Сплавта, за която каза Големия, е при тягата. Част от главния щит.
Предполагам нямаш отвертка?
Ножче? - Да.
Ето.
Ела при мама...
Добре.
Това ще ти трябва.
Благодаря.
Задръжте огъня.
За какво беше всичко това?
Не е серелиум, но успях да използвам части от ракетата.
Как върви?
Както обикновено, по-бавно, отколкото ми се иска.
Да се надяваме, че щитът ще свърши работа.
Още един такъв номер и следващият куршум е в главите ви.
Какво ти има! Там има живи хора!
Все още има шанс да ги спасим! - Не и в следващите 9 минути.
Птичките са вече във въздуха. Да вървим.
Карентън - Ден 262
Не те мразя.
Ако куполът продължи с разширяването,
континенти ще се движат със скоростта на светлината...
Океани родени за секунди...
Напрежението върху ядрото на Земята ще разкъса планетата.
Разбирам всичко това.
Аз съм учен, като теб,
но също и съпруг.
Слънцето почти залезе.
Готова ли си?
Карентън - Ден 263
Наистина ли правя това?
Моля, скъпи, не мога да говоря за това вече.
Ако малката ни саможертва ще спаси милиарди хора...
Ти винаги си била по-силната.
Когато децата се разболяваха, аз се притеснявах много, но ти...
Никога няма да те напуснем, обещавам.
Ако не ни виждаш тук, погледни тук.
Там ще бъдем.
Винаги.
Сега върви, любов.
Време е ти да бъдеш силния.
Екранировката е подсигурена.
Мина доста време, не хубаво време.
Искаше ми се да знам как да се сбогувам.
Рави е!
Има тълпа на улицата.
Казах им, че ще излезете да говорите с тях. Гледат офиса на кмета.
Добре, ще минем през мазето и отзад.
Не знам колко дълго ще ги задържа. - Всяка секунда е важна.
Благодаря ти.
Просто ни чуйте! Времевото разтягащо се
поле е масивна концентрация на енергия.
Ударите ли го с бомба няма как да се каже какво ще стане!
Все още не разбирате, нали? Влакът напусна станцията.
Каквото и да стане, ще свърши след 60 секунди.
Магнус! Уил! - Какво има?
Трябва да побързате. Не можах да ги задържа. Разбраха къде сте.
Спри!
Спрете!
Джоузи...
Джоузи, не го прави.
Хелън, махни се от машината.
Моля те.
Кои сте вие да решавате кой да живее и кой не?
Джоузи! - Не!
Успяхме.
Рави не успя.
Някой друг?
След нулирането, бяхме намерени на полето.
Кейт каза нещо за... въздушен удар отменен в последната минута,
но бях доста замаян.
Може да съм го сънувал. Имаха милион въпроси,
но им казах да те оставят да спиш.
Благодаря... Но сега трябва да се захванем за работа.
Нещо или някого
е зад това, което стана в Карентън.
Усещам го.
Не обвиняваш себе си, нали? - Докато не разбера друго.
Превод: boy_free (Cece)