До сега в "Убежище". - ФБР са на вратата.
Уил. Аби. Кориган? Бяхме заедно в Куантико?
Добре ли си? Ресторантът, в който отиваме е "При Алфредо".
Всичко е там, пари, карти, вземете каквото искате.
Вземете ги и двамата.
Няма да си тръгна от срещата, докато не свърши. И мисля, че върви добре.
Не, не гледай. Просто дишай. Ще ти дам антитоксина.
Уил, казах ти, мразя игли!
Племенницата ми, Ерика, ще те заведе за оценка.
Ела, Хенри. - Oт място наречено Убежище съм.
Значи си намерил мястото си.
Да, така мисля. - Ерика, не!
Невероятно. Винаги съм мислила, че съм сама. Сега знам, че не е вярно.
Здрасти, трябва да тръгваме, ако искаме да стигнем...
Леле. - Ще го приема за комплимент.
Да. - И ти изглеждаш добре спретнат.
Какво, това старо нещо? То е...
Скъпo.
Хвана ме. - Много си сладък.
Трябва ли да тръгваш? - Хенри...
Могат и без теб. - Няма ме повече от седмица.
Наистина ли? Чувствам го като ден.
Трябва да съм на летището до полунощ,
до тогава съм твоя.
Знаеш ли, може да пропуснем вечерята и да минем...
След всички проблеми за резервацията? - Да.
Освен това, искам да те покажа.
Да, но... добре.
Да.
Съжалявам, задържаха ме на работа. Имаше много документи
и телефонът звънеше, зам. комисарят дойде...
Наистина ли?
Здрасти. - Здрасти.
Красива си. - Благодаря ти.
Ти също. - Щях да те взема, но...
Не, на път си и умирам от глад. - Това е хубаво, защото
резервацията е в 8 и трябва да вървим.
Вижте се. - Аби, помниш Хенри.
И това е Ерика. Ерика, Аби.
Здрасти. - Приятно ми е.
И на мен. Чувала съм всичко за теб.
Ð˜Ð¼Ð°Ð¼ Ð¿Ñ€ÐµÐ´Ð²Ð¸Ð´, Ð½Ðµ Ð²ÑÐ¸Ñ‡ÐºÐ¾. Ð¡Ð°Ð¼Ð¾...
Ð“Ð¾Ð»ÑÐ¼Ð° Ð²ÐµÑ‡ÐµÑ€? - Ð”Ð°, "ÐŸÑ€Ð¸ ÐÐ»Ñ„Ñ€ÐµÐ´Ð¾", Ð·Ð°Ð´Ð½Ð°Ñ‚Ð° ÑÑ‚Ð°Ñ.
Мислих, че ние... - Да, съжалявам, пич,
но ние сме в нея. "При Алфредо" довечера.
Да, съжалявам, пич, резервацията е на името на Магнус.
Не, не, не. Защото аз я направих на нейно име.
Довечера в 8:00? - Има ли повече от една маса?
Не, не и в задната стая.
Тогава в нормален ресторант. - Не е толкова лично.
Бихте ли ни дали... Една минутка?
Не мога да повярвам, че не ми съдействаш, пич.
Може да заведеш Ерика навсякъде. - Никъде не е като "При Алфредо".
Хайде, трябва да ми дадеш това. Дължа на Аби "При Алфредо".
Последната вечер на Ерика е, преди да се върне в Лондон.
Хубаво, но "почти смърт" бие "последна вечер".
Каква почти смърт? - Аби почти умря на първата ни среща?
Това беше... Почти.
Чуваш ли се? - Ти чуваш ли се?
Какво ми казваш? Че имаме проблем ли?
Това ли ми казваш? - Уил...
Принуждаваш ме. - Какво?
Затова ми трябва задната стая.
Ако всичко мине по план, Ерика няма да се качи на самолета.
Аманда Тапинг в
Убежище - Сезон 3 Епизод 15 - "Крило"
По идея на Деймиън Киндлер
Какво?
Мислих, че ще се радваш за мен. - Радвам се.
Предполагам... Разбира се, че се радвам.
Просто... Просто е... знам ли, прибързано?
Да! Тръгва си довечера. Това е целта ми.
Добре, чакай, нека спрем за малко.
Колко дълго двамата всъщност... - Някъде седмица и половина.
Да, седмица и половина.
Добре. - Прибързано!
Хайде де, Уил. Един за друг сме.
Защо, защото и двамата сте Хуп?
Да, просто забрави, нали? - Не...
Мислих, че ще си развълнуван. - Момчета...
Здрасти. - Здрасти.
Не искаме да се карате. Ще споделим личната стая.
Никой от вас, не иска да откаже "При Алфредо".
И честно, след всичко чуто и ние.
Какво ще кажете?
Дообре?
Звучи страхотно. - Радвам се, че ви хванах.
Добър вечер, дами. - Радваш се, защото...
Трябва да транспортирате ларва на Лепидоптера.
Излизаме на вечеря, така че... - Тогава е супер.
Може да вземете вана. - Искаш да донесем плужек?
Всъщност е гръбначно животно.
Лепидоптера хоминин.
Вид хуманоидно насекомо? - Да, но сега е в застой.
Трябва да вземете малък сандък и да го оставите на пристанището.
Ще свършите за половин час. - Предполагам, че...
Кейт и Големия... - Дебнат за червения лист из града.
Ами ти? - Имам дипротодон, който ще ражда.
Освен ако не искате да следите шийката й?
Не! - Така си мислих.
Сигурни ли сте, че трябваше да оставим Магнус сама?
Нямаше да питаш, ако някога беше покривана с плацента на дипротодон.
Неприятно, нали? - Променя живота ти.
Това казвам. Добре ли е сама?
Кой, Хелън Магнус? - Значи няма начин това нещо
да стане опасно. - Има, особено при раждане.
И я оставихме да се справя сама? - Да.
Знам, че сте нови в това нещо, но трябва
да знаете едно нещо за Магнус... - Може да се грижи за себе си.
Винаги е толкова спретната и подготвена.
Да, слоеве в слоевете.
И това е откакто я познавате. - Дори не знаем първите 157 години.
Пич, пристигнахме.
Добре, идвам веднага.
Какво става? - Трябваше да взема малък сандък.
Това прилича на хладилник. - Да, ами това е хладилник.
Криокамерата се развали.
Добре, а ларвата?
Порасна малко, но
стига да е на ниски температури...
Трябва да е добре. - Хубаво, добре.
Просто го сложи отзад, нали? - И!
Лепидоптера предпочита влажна среда.
Високо протеинова диета и харесва звуците на женска.
Сам го направих. Твое е за много ниска цена...
Не ми трябва. Няма да ми е домашен любимец.
Но... Добре, трудна сделка си.
Виж какво ще направя, ще ти дам допълнителни протеини.
Чакай малко. Имам момиче във вана, нали,
и имаме резервация "При Алфредо". Може да си го чувал?
Затова просто... Помогни на приятел, моля те?
Добре, ясно.
Добре, оставяме хладилника на пристанището, правим обратен завой...
И ще пием шампанско "При Алфредо" след 10 минути.
Ще им се обадя да кажем, че ще закъснеем.
Мога да подуша Агнолотите.
Пълнени с печена тиква...
Сотирани в кафяво масло. - И аз го подушвам.
Всъщност, какво е това?
Няма начин. Не може.
Какво? Не подушвам... - Аби?
Аби...
Ето. Хвана ли я?
Да. - Сложи я на сандъка.
Бавно, бавно. - Хванах я.
Аби? - Какво й стана?
Лепидоптерът. Миризмата?
Отделя газ. Трябва й чист въздух. Хайде, Аб, дишай.
Какво стана?
Изглежда си алергична към лепидоптерийски газ.
Кой да знае. - Пич...
Ако пуска газ... - Означава, че се топи.
Е и? - Значи не е ларва вече.
Това проблем ли е?
Да... Да, проблем е.
По дяволите, Ърни. Лепидоптерът може да се пренася
само когато е в ранен стадий, той знае това.
Каза нещо за повредена криокамера.
Да, затова го сложил в хладилник. - Моля?
Хенри има предвид, че го транспортираме в алтернативен
контролиращ температурата контейнер.
Хладилник! - Да.
И така му казват. - Защото бързахте за вечерята си.
Беше само на няколко минути път. Какво щеше да стане?
Разбираш, че въпросът вече не е реторичен?
Да, вече да. - Поне съществото не може да е далеч.
След смяната на перата крилата трябва да съзреят.
Но ще трябва да го хванете, преди да израсне напълно.
Или? - Ако стане достатъчно силно да лети,
няма как да го хванем. Някой от вас иска ли да скрие
случай на видяна летяща гигантска пеперуда?
Не много. Колко време имаме?
Половин час, 45 минути най-много. - Добре, поне зашеметителите са
напълно заредени. - Без зашеметители.
Все още e новоизлюпен. Ще повредите нервната му система.
Как тогава да го... - Упоителни стрели, ако трябва,
само в близък обхват и не близо до главата.
Сега вървете и ме дръжте в течение.
Звучеше ли ти ядосана? - Хладилник? Наистина ли?
Хайде де... - Говорих с "При Алфредо"
и казаха, че ще задържат масата за половин час.
Ще ни се обади да ни каже. - Хубаво.
Първите добри новини за вечерта. - Има още.
Телефонът на Аби е хванал плачът на животното.
Явно съм натиснала гласово съобщение вместо набери.
Но може да сработи и като примамка.
Сещате се, като повик на патица.
Трябва да хакнем телефона... - Да извлечем файла...
Да мине през стереото на вана... - Да.
Колко голям е субуферът ти? 400?
Скъпа, това е 600 вата огромна сила.
Ти си брилянтен. - Ти си красива...
Приятели... Тик-так.
Трябва ми телефонът ти.
Няма да го нараня. - Просто всичките ми неща са там.
Контактите ми, календарът ми, всичко...
Абигейл, говориш с мъжа, който хакна онлайн
базата данни на Тъндър Уор.
И обнови точките на всички играчи, по астрологичен знак.
Никой дори не знаеше, че съм бил там. - Какво значи това?
Означава просто да му дадеш телефона.
Дай ми го.
Благодаря ти.
Ще отнеме само секунда.
Явно това ме оставя на службата залавяне.
Уил, всички имаме своите уникални способности и
специално бреме за носене. За мен, просто се случва да
е невероятният свят на технологиите. За теб...
Канализацията.
Не мирише толкова зле, колкото мислих.
Не трябваше да идваш с мен.
Поне съществото не е много опасно... - Сигурен ли си?
Всички анормални в Убежището са зад стъкло.
Все едно си на сафари.
Повярвай ми, в сравнение с това, което
по принцип си имаме работа, този е котенце.
Повали го! Хвани го!
Мисля, че имаме правила за летене.
Пич! Няма време за ходене до тоалетната!
Уил! Идва от тази страна!
Магнус!
Бягай!
Какво, по дяволите, беше това?
Добре, достатъчно, Боже!
Сега ще се тревожа за теб постоянно.
Хайде де. Не всички анормални са такива.
Виж Хенри и Големия...
Кажи ми, че не пишеш това в Туитър.
Просто проверявам дали Хенри не е изтрил нещо важно.
Добре. Всичко наред ли е? - Да, изглежда така.
Спокойно, има всичко на хард диска си.
Какво има? - Когато пуснат звука
на лепидоптера тук долу, ще има голямо ехо.
Съществото може да се стресне.
Просто проверявам, че няма къде да заседне.
Да. Ами.
Онче бонче.
Да вървим насам.
Има следи от крила на стената.
За бъдещо сравнение.
Какво е нормална среща
с Уил Зимерман?
Ами, вечеря, филм...
Лунна разходка по брега на реката, сещаш се.
Виждала съм животът ти в Убежището. Мястото те държи зает.
Е и? - Не остава много време за
социален живот, в миналото... Бих помислила.
Да не ме обработваш?
Просто мисля на глас. - Не, не, не.
Познавам психична атака като я чуя.
Любопитна съм и това е нормално.
Това време избра да ме питаш за предишните ми връзки?
Множествено число? - Имаше само две сериозни.
И?
Хубаво.
И последните 2 години от живота ни стигат до тук.
Това не беше... Виж, нека не го правим.
Не мога да го направя тази вечер. Просто не е в мен.
Подиграват ли ти се в работата?
Мога да го понеса. - Не го приемай погрешно, Уил,
но ти поканваш присмеха. - И ти ли получи покана?
Не е честно.
Хайде, Мег, и ти мислеше, че съм откачалка.
Каквото и да е, което ти помага най-сетне да спиш вечер...
Надявам се да го намериш.
Чао, Уил.
Мег...
Не мога да повярвам. Мислих, че съм сама.
Откачалка. - Клара, защо не останеш тук?
Само за малко, да видиш какво е да
си част от нещо.
Да, не знам, да съм свързана с места и хора,
не е моят стил.
Това е, защото никой не те е възприемал каквато си.
Мисля, че това ще се промени.
Добре, чакай малко. Какво още правиш тук?
Мислих, че ще се евакуираш с другите жители.
Не се присъединих, само за да избягам, когато ще стане трудно.
Стой настрана.
Уил, ужасно съжалявам.
Не трябваше да е тук.
Не знаех.
Съжалявам.
Не трябваше да питам. - Няма нищо.
Радвам се, че пита. Искам да знаеш тези неща.
Благодаря ти.
Особено, защото сега е твой ред.
Какво? Аз? Сега?
Значи аз се отворих пред теб, а ти ще ме отрежеш?
Така ли работи? Добре, хубаво. - Добре, добре.
Боже, добре. Добре, първо беше Джуан и той...
Спри. - Имаше най-невероятните...
Не искам да чувам за него. - Тъмни очи...
Не ме интересува. Не ми се...
Спи ли? - Да.
Нека остане така.
Не близо до главата.
Знам.
Това не е мелодията ми.
Ало!
Благодаря ви.
Току-що загубихме масата.
Знаех си, че ще ми преебе телефона.
Добре ли си? - Освен че бях опрашена?
Да. Хайде. - Хайде, да вървим.
Може би не чак толкова.
Мисля, че съм си изкълчила глезена. - Добре, дръж се за мен.
Добре. Боли ли?
Съжалявам, съжалявам.
Хайде, да опитаме.
Ами лепопотамуса?
Лепидоптерът ли? - Това нещо.
Всичко е обезопасено, да се надяваме, че няма да избяга през реката.
То се изплю върху нас. - Знам.
Поне се надявам да е плюнка.
Добре. Беше уплашено.
Мисля, че трябва агент да го транспортира безопасно.
Готова ли си да вървиш? Хайде. - Добре.
Добре. - Ето.
Да, благодаря. - Справяш се добре.
Кажи ми повече за този Джуан.
Да, почти свършихме... - Да, скъпа, това е...
Да! Още малко...
Почти! Толкова е близо!
Боже мой...
Готово! Успяхме ли?
Успяхме. - Така добре ли е?
Добре, имаме енергия!
И изглеждаш толкова сладко.
"Красив". Зайчетата са сладки.
Може да си моето зайче. - Боже мили, кажи ми, че няма
да бъдем от тези двойки. Няма достатъчно инсулин на света.
Добре, ще спра.
Засега. - С правилната амплитуда,
може да превърнем вана във високоговорител.
Преобразува ли файла? - 48 килохерца.
Мислих, че ще има деградация от предишната компресия.
Да, артефакт на смотан кодекс от клетъчния телефон.
Да, болка за дните на модулацията без загуба.
Да, дори без възможността за метаданни.
Да не започвам за адаптивната диференциална модулация...
Ти си невероятна.
Така е. - Добре...
Знам, че това не е мястото или времето, но...
Всичко или нищо.
Надявам се, че не ви прекъсваме. - Не.
Какво за Бога... - Ами,
благодарение на новата ми дет метъл мелодия...
За това, скъпа, когато сме на операция,
обикновено слагаме телефоните на вибрация.
Беше на вибрация. - Може би моя грешка.
Трябваше да деактивирам тази функция.
Срещнахме нашето насекомо. - Изплю се.
Спънах се. - Навехна си глезена.
Който сега е подут и боли. - Тогава трябва да останеш.
Хенри, помогни на Уил да я качи тук.
Добре, внимавай с главата.
Добре, готово.
Седни. - Добре, благодаря.
Ще го увия.
Сега главното е, че съществото е изплашено.
Тръгнем ли с приспивателни, ще се рани опитвайки се да избяга, но...
Приспивен газ? - Да.
Къде е? - Нямаме такъв.
А? Как така нямаме?
Пич, защо бих носил приспивен газ на среща?
Пич, не отговаряй на това. - Може ли да направиш малко?
Аз, не. Той?
Ами, да. Не искам да се хваля или...
Пиша симфония тук.
Да! Майната ти, Електро! Това е моят град!
Това има спирачки, нали? - Аварийните спирачки са...
Активни! Добре...
Сериозно, по всяко време!
Добре сме!
Нямаме време.
Кой е татенцето ти?
Кажи ми кой е татенцето ти? И публиката полудява.
Три думи, моля. - Добра работа, Хенри.
Добра работа, Хенри. Чудесна работа, Хенри.
Хубава работа, Хенри. - Хубава работа, Хенри?
Добра работа, Хенри. Хубава работа, Хенри.
Добра работа, Хенри.
Значи... за следващия трик...
Като имам предвид индексът на телесната му маса...
Мисля нещо от рода на диметилхлорид...
С малко антифриз.
Виждаш ли тук ме плаши. - Мисля, че ще стане.
Уил, ще ми подадеш ли шишето с вода?
Хенри, може ли четвърт от индийското орехче?
Да. - Индийско орехче?
Сигурен ли си, че не искаш... - Да, стой тук.
Работи по аудиото, за всеки случай. - Добре.
Освобождава се след 30 секунди. - Това ще ни даде време да избягаме.
Добре, просто... внимавайте.
Ще се върна, преди да се усетиш.
Мислиш ли, че ще проработи? - Разбира се. А ти?
Ами, знам Хенри по-дълго от теб.
Не, не, не! - Хенри?
Ало? Оръжия, катакомби, готово. - Чу ли плана?
Ще се видим след 5 минути.
По дяволите. - Пусни го.
Добре... Забавлявай се на престоя.
Възнамерявам.
По дяволите.
Никой няма да те нарани, малкия. Никой няма...
Може ли да го забавиш и изчистиш картината?
Хей! - Да, но махни предпазителя!
Не е готино!
И изгубихме помощните.
Това е забавно. Не спомена нито едно.
Забавно, нали. - Минали сте през много заедно.
Това е така. - Всъщност целият екип на Убежището
изглежда повече като семейство.
Ако не малко проблемни. - Но се грижите един за друг.
Разбира се.
Ако един от вас си тръгне... - Тръгне?
Никой не си тръгва. - Надявам се да грешиш, Уил.
Купих допълнителен билет. Ще помоля Хенри да дойде с мен в Лондон.
Хенри. Лондон...
Тази вечер. - Тази вечер?
Какво мислиш?
Какво мисля?
Мисля, че трябва да говориш с Хенри.
Опитвах се. Щях да го направя на вечеря,
но нямах точния момент.
Добре дошла в живота в Убежището.
Лудо. - Да, така е.
Но го обичаш. - Да.
Сега. В началото не чак толкова.
Но след всичко, което знам сега,
как да се върна към стария си живот?
Точно така се чувствам.
Срещата ми с Хенри отвори света за мен.
Той промени живота ми
и сега искам да е част от него.
Трябва да продължим да ходим.
Благодаря ти, започна да ме сърби.
Да, знаеш ли не съм доктор, но изглежда добре.
Мисля, че превръзката спира подуването.
Благодаря, Хенри. - Удоволствието е мое.
Старото ми учение за скаут. - Бил си скаут?
Да, не. Те не биха...
Не знам защо го казах. - Предполагам, защото звучи като нещо,
което хората казват. - Да.
Други хора.
Не мисля за теб по-различно, отколкото за всеки друг.
Това е готино. - А ти?
Да. Да, имам предвид знам, че съм различен, така че...
Имаше време, не отдавна, когато мислих, че това е лошо нещо.
Какво промени решението ти?
Това не е болест, Хенри.
Само знам, че не го контролирам. - Засега не, но...
Виж, докторе, прекарах зрелия си живот работейки с анормални,
учейки се да ги приемам, дори оценявам...
Не мога да разчитам на себе си като съм това нещо.
Ами ако нараня някой от вас?
Не мога да го позволя.
Прекарах повечето време човек. - Тепърва ще разкриеш дарбата си.
Виждаш само проклятието в нея.
Разликата между нас е, че ти може да контролираш силата си.
И с времето и ти ще можеш.
Трябва да призная, първо
аз бях малко изплашен.
Но след като разбереш как става, е наистина страхотно.
Страхотно. Не е нещо, Ерика.
Това сме ние. - Не и ако искаме да бъдем спасени.
Как го направи? - Виждаш ли?
Не трябва да се страхуваш. Напълно го контролирам.
Никога не съм виждала... - Хуп ли?
Знам, че е все едно да питам Елтън Джон
да пее на парти, но...
Да, знаеш ли,
просто, е малко сложно.
Защото я има тази част, в която съм гол.
Няма значение.
Хей, искаш ли да ми помогнеш малко?
На твоите услуги. - Добре,
почти закачих аудио файла. Може ли да задържиш поялника?
Абсолютно.
Какво е това?
Сменя последната част от старата си кожа.
Значи времето ни свършва.
Ще застанем тук. Вятърът духа на север.
Ще разнесе газа и из двата тунела.
И после ще влезем да вземем спящата красавица.
И да продължим с вечерта си по план.
В този момент мисля, че говорим за бързо ядене.
Почти сме готови. Само последната част.
Ще ми подадеш ли USB-то? - Да.
Благодаря ти. - Добре.
Готови сме за рок енд рол.
Ще имаме 30 секунди да се евакуираме.
Готова да бягаш? - По твой сигнал.
Работи.
Хенри... Накарал го е да работи.
Твърде вярно.
Газът! - Няма време, хайде!
Добре, да вървим.
Това не е готино!
Боже мой.
Добре ли сте вътре?
Да, били сме и по-добре.
Защо прави това? - Не знам.
Може да не харесва собствения си глас.
Това е. Изключи го.
Давай, давай.
Как раз...
Помисли, че звукът е друг мъжки.
Затова ви видя като заплаха.
Къде е сега? - На покрива на вана,
седи си.
Може ли да го хванете?
Не и без да го ядосаме отново. Мисля, че това иска женска ръка.
Не...
Ърни. Зимерман е. - Кой?
От Убежището. - Значи сега искаш помощта ми?
Тази буболечка, не трябваше да се излюпи поне още един месец.
Критикуваш моята бизнес практика? - Не, нека продължим, нали?
Разбирам, че си преосмислил предишната ми оферта за пакета.
Просто ми дай женския звук, който го успокоява.
Хубаво. Както казах, сам го направих.
Има някои авторски права...
Да, ще ти платим.
Просто прати файла.
Приятел, трябва да си по-конкретен. Какъв вид файл? Wav, mp3...
Което е по-бързо! Просто го прати!
Добре ще сложа телефона далеч от лицето си. Моля изчакай.
Този...
Какво става?
Не знам.
Пращам го сега, но е много информация.
Хайде, хайде...
Може да отнеме няколко секунди. Докато чакаме,
може би може да те заинтересувам с една криокамера?
Получих го! - Няма защо.
Какво става сега? - Да, все още не знам.
В същия ван като теб съм.
Надявам се да е добрo.
Мисля, че те харесва.
Не очаквах такова действие тази вечер.
Съжалявам, че вечерта ни избяга. - Да.
Имах големи планове за нас. - Сега като имаме момент насаме...
Искам да останеш. - Ела с мен.
Това е билет първа класа за Лондон, с моето име.
Красив е.
Не искам да заминаваш. Може да останеш.
Хенри, не мога да остана тук.
Израснах в институт за анормални.
Не, Убежището е повече от това. То е семейство.
Може би за теб, но ти си изживял живота си, видял си света.
Сега е мой ред.
Боже, това е...
Не мина точно, както исках. - Може да дойдеш с мен.
Не мога. Трябвам им тук.
Ще посещавам.
Пази се.
Сигурен съм, че Кейт няма да възрази да ги вземеш назаем.
Не, не трябва. - Шегуваш ли се?
Има около 47 чифта там. - В този случай,
може да ги запазя за следващия път.
Ти си чревоугодник за наказание. - Стига да е забавно.
Ще се връщам. - Наистина ли?
Какво ще стане следващият път, като сме покрити с
канализация и сополи?
Ами...
Хубаво.
Това е просто извинение
да съблечем мръсните дрехи.
Да.
Предполагам си права.
Ерика замина ли?
Дам. Шофьорът току-що замина.
Ти как си? - Знаеш ли, много добре, всъщност.
Знам, че е странно, но очевидно има повече във връзката
от това просто да си Хуп.
Нуждая се от помощта ти за нещо.
Докторе, доста съм скапан. - Жалко, не може да чака.
Няма по-лошо от студени агнолоти.
От кога "При Алфредо" доставят? - Не го правят.
Казах го и преди, ще го кажа и сега.
Върхът си. - Ще пия за това.
Ще се присъедините ли за вечеря? - Не.
Дойдохме за малко профитероли.
Агнолоти.
И агнолоти.
Не... - Чао.
Той взе...
Превод: boy_free (Cece)