Уил?
Уил! Кайт!
Хенри?
Кейт?
По дяволите!
Хенри!
Хенри, добре ли си? - Главата ми...
Главата ми.
Спокойно. Имал си неприятен удар.
Мисля, че имаш сътресение.
Хенри, какво, по дяволите, е станало и къде са другите?
Не помня...
Хенри!
Аманда Тапинг в
Убежище - Сезон 3 Епизод 12 - "Махмурлук"
По идея на Деймиън Киндлер
Добре дошъл отново.
Поне сега виждам единично. - Значи има прогрес.
Как се чувстваш? Гадене? - Не, но имам
целия екип на "Ритъм" в главата си. И не са щастливи.
Внимателно, внимателно...
Ето.
Вземи ги за болката. - Благодаря, докторе.
Боже мили!
Да, взе ми думите от устата. - Какво е станало?
Ти ми кажи. Мястото е пълна каша,
врата беше отключена, алармата беше изключена.
Няма следа от Уил или Кейт, или... - Нека помисля малко.
Кой ден сме? - Вторник.
Не, чакай, ти си тук.
Току-що се върнах от конференцията.
Значи е четвъртък? Какво, по дяволите, стана със сряда?
Как се казваш? - Хенри Фос.
А аз? - Хелън Магнус.
Добре, не пълна амнезия. Може би просто краткотрайна загуба.
В резултат от удара в главата. - Виж ме.
Кървя. - Добре, успокой се.
Помисли си. Какво помниш последно?
Беше вторник следобед... Повика ме в офиса си.
Тъкмо тръгвам за конференцията. Няма да се прибера до другиден.
Тогава ще летя четвъртък, ще се видим следобед.
инспекция, след събитията от миналата година...
Разбрано, няма проблеми. Нямам търпение да ви посрещна в Убежището.
Тогава до четвъртък. Довиждане. - Чао.
Коя е сексито? - Тя е началникът на сигурността в ОН.
Също така говори 4 езика, и е била пратеник на срещата на Г20.
И има 3 дипломи за международни закони и финанси.
Моите извинения. Д-р Секси.
Казва се Лилиан Ли и се надявам, че ще се държите добре?
Трябва да поработиш върху скока. - Пич, ти си 2 метра.
Това е нечестно предимство. - Трудно губиш.
Имам самолет за хващане, но когато се върна,
искам мястото в супер форма за инспекцията на д-р Ли.
Имаш голямо количество документи на бюрото си.
Да, още документи. Много ги обичам.
Може ли да свършиш до утре?
Да сме готови в случай на проверка.
Хенри, новото анормално, което пристигна сутринта?
Един малък пухкав молокс готов. Заемам се.
Провери протоколите и нека арсеналът е подреден.
Без бездомни гранати. - И трябва да заключим
някои от по-агресивните жители. Особено Крайтън на ниво 4.
Знаете каква е при нови лица. - Мислиш, че ОН инспекторът
ще има против замерянето с киселинни торби.
Мисля, че е най-добре да сме в безопасност.
Добре, тръгвам. Обхватът в Гстад може да се губи малко.
Горката ти. - Но ще говоря с другите
за кухата земя, така че използвайте наземната линия.
Докторе, не се притеснявайте. Всичко е под контрол.
Лесно ще минем тази инспекция.
Абсолютно. - Няма да
познаеш мястото като се върнеш.
Страхотно.
Тогава до след ден и половина. - Чао.
След като тръгна отидох в приемната зона.
Един молокс...
Страна на произход, Шри Ланка.
Дата на раждане, неизвестна.
Име...
Нека бъде "Скипи".
Добре, Скипи.
Време е за обяд.
Добре... Трябва да си гладен, малкия.
Боже мой!
Уил, Кейт, помощ!
Хайде де!
Хенри?
Боже... "Скипи", друг път.
И след това, нищо.
Странно. - Да, говори ми.
Молокс не е враждебно животно. Дори не е хищник.
Тогава защо се опита да ме ухапе? - Добър въпрос.
Може би е някакъв вирус.
Може да е заразен при транспорта. - Задържане?
Сензорите за периметъра за непокътнати.
Забелязах го като влизах през портите. - Добре, значи нищо не е избягало.
Трябва да намеря този молокс, също и другите
и какво за Бога е станало тук, докато ме нямаше.
По дяволите. Камерите са изключени.
Какво? Това е невъзможно...
Какво, по дяволите?
Видеото щеше да отговори на много въпроси.
Вероятно е просто грешка. Нека опитам нещо.
Може да ни свърже със сървъра. - Ще проверя обувката,
да съм сигурна, че всички обитатели са на сигурно.
Добре. Започваме.
Моля?
Хайде, какво значи "Достъпът отказан"?
Аз написах кода ти!
Уил? Кейт?
Намерих молокса.
Да, смъртоносно копеленце, нали? - Точно обратното.
Той е в обичайното си състояние.
Няма следи от вирусна инфекция. - Какво?
Защо тогава стана Тасманийския дявол? - Правя тестове, но
е рано да се каже. Обадих се и на Деклан.
Алармира другите Убежища, че имаме пробив и екип стои в очакване.
При теб как е? - Добре.
Трябваше да направя двойна маневра, за да рестартирам
всичко. Но това трябва да ми даде новата парола.
Която е точно... там.
"Геди Ли"? - Да, главният певец на Ръш.
Това не е ли любимата група на Уил?
Не мислиш, че Уил... - Ме е изхвърлил?
Знаеш ли какво друго е направил? Опитал се е да изтрие хард диска.
Хубаво е, че не е направил последната стъпка.
Няма смисъл. Защо Уил би направил това със защитата ни?
Не знам, но ти казвам, когато го намерим, ще му отрежа...
Чакай. Ето. - Може ли да изчистиш картината?
Не и без да направя пълно възстановяване, което ще отнеме време.
Ето го Уил. - Очевидно някой го преследва.
Или нещо. Или аз!
Защо гоня Уил?
Защо насочвам оръжие към Уил?
Прострелял съм го? Боже мой.
Прострелях Уил!
Какво ми има, Докторе?
Да не полудявам? - Силно се съмнявам.
Имам чувство, че има много по-скучна причина
за това какво става тук.
Да. Добре...
Тогава защо не помня, че съм стрелял по Уил?
Знам, че си забравям номера понякога,
или паролата за Уоркрафт, но да застрелям Уил,
трябва да се задържи в паметта ми.
Това е жилищният коридор.
Минах покрай счупената ваза по-рано.
Уил, не беше там. Не мисля, че си го убил, Хенри.
Мисля, че си го зашеметил. - От къде да знаем?
Може би съм го зашеметил, за да се върна за убийството и да скрия тялото.
Не отговаря на радиото. Ако е жив, къде е?
Нека не прибързваме със заключенията. Ще започна
систематично претърсване на сградата, от горе до долу.
Добре. Нека видя, дали ще възстановя още нещо.
Да разберем какво още съм направил, което не помня.
Хайде де!
Трябва да съм в лабораторията, да ги възстановя едно по едно.
Преди това ела за малко. - Защо? Какво правиш?
Трябва ми проба от кръвта ти.
Да, виж, има ми нещо.
Молоксът не показва признаци за вирусна инфекция,
но това не означава, че може да изключим
някои въздушно преносими зарази.
Които да са минали протоколите ни за карантина.
Няма кръв.
Кейт.
Ще ги убия!
Кои? - Който ми причини това!
Не знаеш ли? - Не.
Просто се събудих и...
се намерих да лежа тук.
Боже, главата ми... - Започвам да намирам модел.
Добре. Кажи ми какво помниш.
Не знам...
Тъкмо свърших с арсенала
и минах през офиса на Уил...
Отивам за сандвич. Искаш ли нещо от кухнята?
Да.
Нещо остро, с което да се срежа китките?
Предполагам, че не искаш...
Да! Да, благодаря ти. Може да вземеш от "А" до "Л".
И Кейт, наистина го оценявам.
Удоволствието е мое. - Уил, Кейт, помощ!
Новата придобивка. Хенри?
Какво, по дяволите?
Празно е.
И уокито го няма.
Също и зашеметителят му. - Аз ще претърся горните нива.
Ти вземи долните.
Кажи на Големия и стой в радио връзка.
Запътих се към жилищните коридори...
Ханк?
Уил, нищо засега.
Ами ти, някакъв късмет?
Йо? Обади се, Уилям.
Странно. - Какво е странно?
Първо Ханк се обажда с 911, после изчезва и
сега и Уил го няма. Виждал ли си някой от тях?
Не, но нека видим камерите.
Ето го. - Ханк, обади се. Добре ли си?
Пич, виждам те на монитора.
Може радиото му да е изключено. - Не, току-що повика за помощ.
Нещо не е наред.
Наблюдавай го.
Хей!
Добре ли си? - Махай се!
Добре, повтори.
Ти ни се обади за помощ, помниш ли?
Почти не ни причини на нас с Уил сър...
За Бога, Ханк! Да не си луд?
След това... се събудих в килера и ти...
си се върнала по-рано.
Четвъртък е.
Не, но това значи... - Загубила си ден.
Двамата с Хенри сте.
Боже мой... Ханк се опита да ме застреля!
Вероятно не го помни. Определено не помни, че е застрелял Уил.
И Уил ли е прострелян? - Да, и все още го търся.
Това ми причинява главоболие като от сладолед.
Добре дошла в клуба. Изглежда всичко се е объркало
след като Хенри е приел новата придобивка.
Мислиш, че анормално ни е причинило това?
Проверих молокса. Няма следи от вирусна инфекция
и кръвта на Хенри също е чиста.
Висок адреналин, но това може да е от стреса.
Значи не е заразно. - И не е преносимо по въздуха.
Но нещо е променило поведението ни.
И е играло с главите ни, нали? Какво има да каже Големият?
И него все още не съм намерила.
Добре.
Ами камерите? - Като стана дума, чакам обновяване.
Хенри, как върви?
Хенри, обади се. По дяволите.
Знаех си, че не трябваше да го оставям сам.
Ще те убия! Хайде де, хайде!
По дяволите. - Ти кучи син!
Ще те убия!
Уил, спри!
Спрете, и двамата!
Махни се от него! Уил, достатъчно!
Имам сметки с него! - Казах, стига!
Някой да започва да говори и по-добре да е хубаво.
Опита се да ме застреля! - Един по един!
Първо ти. - Не, не, не, аз?
Не, не трябва да се тревожиш за мен.
Тези трябва да са заключени. - Аз? Какво съм направила?
Никой нищо няма да прави, докато не получа отговори.
Очевидно е, че тримата сте били жертва на
някакъв вид халюциноген. Не знам метода на пренасяне,
но знам това... Ще разрешим проблема, само
ако прибегнем към него научно, а не емоционално.
Добре. Хубаво.
- Хубаво
Сега... Хенри и Кейт са загубили определено време, предполагам и ти.
Успяха да ми кажат какво е станало
преди да се случи припадъкът. Сега си ти.
Бях в офиса си... Седях на бюрото...
Оправях документите.
Ниво 4 и обувката са обезопасени.
Хубаво. Хей...
Това значи ли, че си свободен? - Защо?
Наистина ще ми трябва помощ с тези неща.
Бих искал, но ръцете ми...
Какво за тях? - Твърде големи и космати са.
Затова се отказах от гоблените.
Микро операция може да правиш... - Имам да чистя прах.
Но документите...
Той е голям космат лъжец.
Ще си взимам сандвич.
Искаш ли нещо от... - Ще те спра тук.
Кейт, ти каза, че Хенри се обадил за помощ
и двамата сте дошли тук.
Да! - Да, нямаше го
и двамата отидохме да го търсим, защото ни е грижа!
Започнах с долните нива и стигнах до жилищната зона.
Хенри?
Хенри, обади се.
Хей, къде беше, човече?
Какво по...
Хей, хей. Хей, аз съм!
Пич, аз съм, нали? Не ме карай...
И след това? - Ами, не знам,
защото след това се събудих на пода с ужасно главоболие!
Колко пъти да казвам, че съжалявам? - Търсих по радиото Кейт, без отговор.
Може би, защото вече ме беше повалил.
Хора, съжалявам! - Свързах се с Големия
и двамата отидохме да го търсим. - Пич...
Не, не, не, не ме пичосвай, разбра ли?
Не използвай думата "пич" в отношение към мен, никога повече.
Уил! Хайде де.
Очевидно е, че Хенри не е бил на себе си.
И вече се извини...
че те е застрелял.
Стрелбата? Това го преживях.
Не, стрелбата беше аматьорско в сравнение с после.
Искаш ли ти да вземеш северното крило, а аз лабораториите?
Звучи добре. - Срещаме се в офиса на Магнус.
Бъди нащрек. - Да.
Кейт, обади се. Кейт!
Сериозно ли?
Не съм обядът ти!
Благодаря.
Моля.
Каква е тази миризма? - Аз.
Защо? - Кофата за боклук искаше да ме изяде.
И теб ли атакуваха? Обади ли се на Магнус?
Опитах. Всички комуникации ги няма.
Ами клетъчният й? - ЕМ щитовете са на пълна мощност.
Сигналът е нарушен. - Хайде.
Какво?
Няма да се качвам в асансьора.
Сградата е обладана, отново. - Този път не е сградата.
Имам добра идея кой е. И се запътихме към главния компютър.
Хенри! - Стойте далеч от мен!
Хенри, това е лудост! Хенри...
Какво, по дяволите, ти има?
Хубаво.
Изключвам защитата.
Няма начин да разберем какъв капан е сложил.
И за по-сигурно, заключвам с нова парола.
Трябва да го задържим. - Да, давай.
Къде, по дяволите, е Кейт?
Ето те! Как така не отговаряш на...
Стой далеч от мен. Не се приближавай.
Хайде де. Първо той, сега и ти?
Предупреждавам те. - Аз съм, Уил.
Защо просто не оставиш оръжието... или не!
Може ли някой да ми каже какво, по дяволите, им става на всички?
Тогава всичко ми изчезва. Преди няколко минути
се събудих в сутерена. Разбрах, че Бенедикт Арнолд тук
е хакнал пак защитата
и след като не исках да бъда нарязан от лазер...
Казах, че съжалявам, нали? Не бях на себе си тогава
и не помня да съм ти причинявал тези неща. Или на теб.
Какво е малко стрелба между приятели?
Уил, Хенри е добре сега, уверявам те, както и Кейт.
И изглежда, че и ти.
Какво трябва да правим сега? Да чакаме, докато някой пак не превърти?
Определено имаме работа с анормална атака, някое същество или енергия,
което ни поставя един срещу друг. Но до какъв край?
Да, но кое анормално иска да ни види как се бием?
Никое, за което да се сещам и това е проблемът.
Очевидно има по-дълбока цел в цялото това нещо.
Някой, който иска да ни елиминира или да превземе Убежището, отново.
Интернет връзката се върна. - Хубаво, искам видео конференция
възможно най-скоро. - Идват имейли.
И има един от офиса на Лилиан Ли.
"Полетът ми беше отменен. " - Слава Богу.
"Ще взема по-ранен полет. "
"Ще пристигна четвъртък в 11 сутринта."
Това е било преди 3 часа.
Не мислиш, че тя е тук? - Някой от вас...
Не!
Но така или иначе няма да помним.
Толкова сме прецакани. - Добре, да не се паникьосваме.
Наистина ли? Защото обърнахме Убежището,
нападахме се, свободно е анормално, което причинява психоза,
може да сме убили ОН инспектора. Наречи ме луд,
но това изглежда добро време да се паникьосваме.
Чувате ли това? - Не, не чувам нищо.
Какво долавяш? - Звънец.
В южния коридор. - Добре, ние ще го проверим.
Ти остани и възстанови видеото.
Идва от тук.
Хенри, още не е върнал системата.
Добре, да го направим ръчно.
Отне ви много време.
Дръж се. - Замаяно.
Да, кръвта слизаща от главата ти.
Колко време вися там? - Не знам.
Кой ти направи това? - Трябва да е било нещо голямо.
Не... помня.
Мислих, че всички анормални са обезопасени.
Ти...
Какво съм направил?
Стой далеч от мен!
Хенри...
Достатъчно.
И тогава нищо.
Преди 2 минути се събудих в асансьора.
Заключил си ме в килера. - Трябваше.
И си ни дрогирал. - За ваша безопасност.
Може ли да обявим амнистия за всички минали прегрешения? Моля.
Сега точно не ми трябват караници.
Хубаво.
Мислиш ли, че ще си върнем спомените? - С времето, надявам се.
Ако си ги спомним, може да отговорим на много въпроси.
Точно. Например, ако всички са били приспани от газа,
кой те е вързал в асансьора? - Докторе, обади се.
Давай, Хенри. - Мисля, че имам нещо.
Не е перфектно, но... - Става. Идваме.
Благодаря.
Спри там.
Това не е ли... - Д-р Секси.
Шефът на защитата на ОН? - Носеща зашеметител.
Това не е добре.
Как е влязла?
Уил изключи всички защитни протоколи. - Защото се опитваха да ме убият.
Къде е тя? Не съм я виждал. - Никой от нас не е.
Мислиш ли, че е заразена? - Защо иначе би застреляла Големия?
Самозащита? - Не съм я докосвал.
Не мисля, че съм. - Хенри, може ли да върнеш назад,
където Уил е на пода?
Забеляза д-р Ли? - Не, но нещо, може би.
Хубаво. - Не го споменавай.
Хенри, върни пак. И го забави, кадър по кадър.
Ето! Увеличи.
Какво беше това? - Ужас.
Дори не започва да го описва. - Не се притеснявай.
Спокойно, не е върху теб. - От къде знаеш?
Защото не се опитваш да ни убиеш. - Знаеш ли какво е това?
Казва се Пинепекс, същество толкова грозно,
че е развило уникален защитен механизъм.
Кара те да полудееш? - Освобождава
силен феромон в кръвта, който кара по-големи същества да го защитават.
Трябва да е дошло върху молокса. - Затова Скипи ме атакува.
Скипи?
Във вторник, като Хенри е отворил молокса,
Пинепексът трябва да е скочил върху него.
И какво, след това съм под заклинанието му?
Един от страничните ефекти е ускорена продукция на адреналин.
Заради който си с увеличената сила и агресия.
Добре, когато някой от нас беше застрелян или хванат...
Скача върху следващия защитник. - Да.
Значи знаеш за руфи чудовището?
Мислеше се, че е изчезнало преди 50 години.
Заради това не е регистриран.
Не е бил в базата ни данни.
Хора, мисля, че намерих нашия Пинепекс.
Отива към катакомбите. - Не може да отидем незащитени.
Ако съществото скочи върху някой от нас...
Да, ще се обърнем един срещу друг. - Отново.
Мисля, че имам решение.
Секс феромонен инхибитор от червен червей.
Защо не се сетих за това?
Очевидно това е бързо направен, синтетичен,
но трябва да стане. - Без секс?
Не ми трябва инжекция за това.
Трябва да ни осигури временен имунитет
към Пинепекса.
Трима от нас ще влязат през тунелите.
Хенри, Кейт, влезте през трезорите в двора.
Готово. - И нека опитаме по лесния начин.
Ако се провали, стандартна 3-2 формация.
С отбранително изтегляне. - И само зашеметители, моля.
Искам и двамата, Пинепекса и инспектора живи.
Зашеметители да са.
Засега, добре. - Виждате ли я?
Ще отида в края на сутерена до бойлерите.
Може би да отида широко, да изтичам...
Задръж огъня.
Като се замисля... - Прикривайте ме.
Д-р Ли! Лилиан! Не искаме да те нараним!
Назад! Не се приближавай.
До тук с лесния начин.
Уил...
Добра работа всички. - Грозно е.
По-добре да съм грозен, отколкото изчезнал.
Ти... не, твърде лесно.
Не ги слушай. Мисля, че си красив.
Добре, наполовина решихме проблема.
Ами г-ца Обединени нации тук?
За щастие, като вас, няма да помни нищо.
Това е последната фаза от защитния механизъм на съществото.
След като феромонът отмине,
хищникът не помни, че Пинепексът е съществувал, затова не го търси.
Всъщност е много гениално, наистина.
Добре. Докато тя спи,
ние имаме да чистим.
...Съгласявам се с Вас, тези нови протоколи за карантината са...
Скъпа, не отново.
Какво... Къде...
Опасявам се, че имаше още един епизод. - Д-р Магнус?
Наистина се надявах тези малки припадъци да са спрели.
Какви припадъци? Как се...
Наистина ли не помните?
Поне пулсът Ви е нормален вече.
Сега, кажете ми, какво е последното, което помните?
Като кацнах се обадих.
Не получих отговор, затова взех такси и дойдох.
И тогава сте си ударили главата. - Аз какво?
Слизайки от таксито. Слязох до порите да ви посрещна.
Извиних се, че не получих ранния ви имейл, иначе колата ми щеше да
Ви чака на летището. Слизахте от таксито
и си ударихте главата във вратата. - Така ли?
Причини припадък. Дойдохте на себе след няколко секунди,
но имаше няколко повтаряния.
Всичко е много странно. - Заповядайте, д-р Ли.
Мляко, без лимон, както поискахте.
Доктор... - Зимерман.
Опасявам се, че имахме още един припадък.
Добре. Знам, че поискахте само последните 6 месеца от защитата ни,
но беше лесно да извадя цялата година
и освен това няма какво да крием.
Казвате ми, че сме се срещали? И съм поискала тези?
Друг припадък?
Мъничък. Надявам се да е последният. Всъщност, очаквам пълно възста...
Чакайте малко.
Нещо не е наред тук. - Какво ще кажете за чаша чай?
Ами бисквитка? - Може да имате ниска кръвна захар.
Започва да ми се връща. - Така ли?
Да. Да, предната врата беше отключена.
Тя никога не е отключена. - Влязох вътре.
Сама, без да вкарате код?
Имаше обърнат стол на пода и няколко сандъка, наредени високо
и тогава голям, космат Саскуоч, дойде право към мен и, и...
Това е.
Понякога умът играе номера...
Не си играйте с мен, никой от вас.
Мислите ли, че съм стигнаха до тук като съм се правила на идиотка?
Не, не мислим така, уверявам Ви.
Тогава моля имайте достойнството да бъдете честни.
Права сте. Истината е, че имаше
ситуация, с най-скорошната ни придобивка.
Която в последствие доведе до появата на анормално причиняващо психоза
в Убежището. - Основно, всички се заразихме
и обезобразихме мястото. - Вие дойде в края на събитието.
И временно бяхте заразена. - Но сега сте добре.
Всички сме. - Разбирате, д-р Магнус,
че това е много сериозно събитие. - Да, знам,
но трябва да разберете нещо.
Нашият периметър никога не беше компрометиран...
Този път.
Д-р Ли...
Това е Убежище. Не зоопарк.
Занимаваме се с анормални и да, понякога има опасност.
Затова сме тук. Това правим, това е нашата работа.
И честно казано, сме добри в нея.
Били сме добри 149 години.
Виждам.
Кажете ми...
Какво точно стана с мен?
Елате и вижте.
Тук Хенри ме застрелва.
Тук Уил ме гони.
Уил, троши маса.
Какво, по дяволите, правя аз?
Ами... Вярвам, че
се опитвате да убиете колегите ми.
Но съм склонна да го преразгледам.
Д-р Ли, в моята работа
Обединените Нации винаги са били много силен съюзник.
Надявам се да мислите за мен по същия начин.
Моля, казвайте ми Лилиан.
Благодаря ви.
Сега, ако все още Ви интересува, бихме били поласкани, да ви дадем
подходящата обиколка на Убежището.
Не бих я пропуснала за нищо на света.
Насам.
Правила си го и преди. - Един или два пъти.
Превод: boy_free (Cece)