Кой изобщо покани тези хора?
Обичам те.
Нямаме и миг спокойствие.
По-бързо!
Помощ!
Случило ли се е нещо? - Става дума за Роби.
Следил ме е.
Допуснах ужасна грешка, давайки ти скритата камера.
Твърде рано ли е да налееш и малко уиски?
Ева, разкажи ми.
Божичко.
Обърках всичко. - Защо? Защо?
Не можех да заспя.
Децата са на гости с преспиване и станах рано,
и
проверих имейлите си.
Ясно.
Виж.
Какво, по дяволите?
Това е Бенджамин.
Запознахме се онлайн. Роби ми ги изпрати.
Използвал е скритата камера в рамката.
Същата, която ти дадох.
Знам, че Роби невинаги е бил свестен човек,
особено след нещата, които ми спретна по време на развода,
но не съм си представяла, че ще стори нещо толкова отвратително.
Сигурно е хакнал безжичния интернет, за да проникне в камерата.
Мая, много съжалявам.
Трябваше да осигури безопасна среда, не да ви излага на опасност.
Значи е възможно някой да хакне скритата камера.
Щом е така,
означава ли, че някой би могъл да качи нещо на камерата?
Да вмъкне кадри?
Как така "да вмъкне кадри"?
Нещо станало ли е?
Видях Джо.
Всичко е наред, миличък. Ще се оправя. - Не. Остави на мен.
Не, честно. - Справям се.
Благодаря.
Здравей. - Привет. Подранил си.
Мислех, че ще има задръстване, но... - Добре.
Здрасти.
Да.
Марти - Моли. Моли - Марти.
Най-накрая. - Разбира се.
Разказа ми всичко за теб. - Така ли? Дано е хубаво.
Не знам. - Еха.
Имате и прекрасен дом.
Голяма работа. Да.
Не разбирам от какво се оплакваш.
Не знам. - Аз го харесвам.
Не съм сигурен. Добре де, става.
Миличък, побързай. - Разбира се. Извинявай.
Да помогна?
Добре сме. Аз ще се погрижа. - Ще се справи.
Каза ли ти за днес следобед?
Да. Каза ми, да.
Налага се да съм послушна. Женен ли си?
Аз ли? Боже, не. Няма изгледи.
Мисля, че нещо недоразбрах. Какво има днес следобед?
Ясно.
Ще ме завлече при аранжьор на цветя, когото харесва, заради сватбата.
Ясно. - Да.
Какво смяташе, че искам да кажа? - Хайде, да тръгваме.
Нали каза, че е подранил? - Да вървим.
Беше ми приятно. До скоро. - Ела ни на гости някой път.
Чудесно. - Не, няма. И не яж хрупанки с чили.
Добре. - Чао.
Тя е прекрасна. - Да.
Извадил си късмет. - Да.
Казал си й за изследванията ти днес следобед, нали?
Да тръгваме, насам. Хайде. - Защо не си...
Боже мой. Тя не знае, че си болен, нали?
Виж. Не е толкова просто.
Не е толкова просто? Предстои й извърви пътя до олтара с теб. Трябва да й кажеш.
Добре, ще го сторя, щом разбера какво е положението.
Имай предвид, Марти, че това не е твоя работа.
Разбрах. - Хубаво.
Трябва да говоря с Мая Стърн за хлапето и мотоциклета.
Да идем и да видим защо Еди Уолкър е излъгал за алибито си. Разбра ли?
Хубаво.
Няма никакъв смисъл.
Има, ако някой се старае да ме прецака.
Що се отнася до психологическата война,
доста е сполучлива.
Но кой би ти го причинил?
Да забравим Джо за минута.
Какво ще правим с Роби?
Ами, отървах се от рамките за снимки.
Ще препратя имейла на адвоката ми. Не знам какво друго мога да сторя.
Може да останеш тук. - Не, това е моята къща.
Няма да му позволя да изкара живота ми от релси с един имейл.
Чуй ме, ако имаш нужда от нещо, обади се.
Добре.
Ами ти?
Ако са те хакнали,
какво ще правиш?
Здравей. - Здравей.
Отивам у Алфи. Някакви отговори от уеб страницата за ДНК?
Не. Още нищо.
Това е чичо Шейн.
На кого ще се обадиш? - Не мисля, че е гледала този филм.
Така ли? - Не, не й хареса.
Добре.
Да видим дали ще намерим гремлини във вашите кабели.
Благодаря.
Поначало Ева ти я е дала, нали?
Не е Ева. Имам й доверие, колкото и на теб.
Но щом камерите могат да бъдат хакнати...
В такъв случай,
който и да е бил
е нямал нужда да влезе вътре, за да го направи.
Именно.
Списъкът ти със заподозряни нарасна неимоверно, Мая.
Сякаш и без това не ме гони параноята.
Знаеш ли, мисля, че д-р Ву ще ти даде хапче за това.
Разговарях с Ву. Нямаше голяма полза.
Е?
Чиста си.
Не са ти сложили бръмбари.
Претърсих за подслушващи устройства, приложих пълна програма.
Домът ти и скритата камера, безжичната мрежа, всичко е нормално.
Връзвала си се в мрежата, както обикновено, често през телефона.
Няма промени, нито страни IP адреси.
Дай ми десет минути. - Бива.
Значи сте арестували някого,
чието име няма да ми разкриете.
Не разбирам защо.
А после сте го пуснали. Чудесно.
Това ли е напредъкът, който бих могла да очаквам?
Помислих, че бихте желали да ви държим в течение.
Освен това,
бих искал да погледнете това.
Разпознавате ли този мъж?
Може ли да е някой от мъжете в парка? - Не мога да потвърдя, нито да отрека.
Шокиращо.
Ами, беше тъмно. Те носеха маски.
Възможно е. Но не съм сигурна.
Ясно, струваше си да пробвам.
Още нещо.
Известно ли ви е, че Бъркетови спонсорират местния футболен отбор,
"Пумите от Уинхърст"?
Джо държеше да е подкрепящ чичо.
"Пумите" е отборът на племенницата ми.
Може ли?
Добре ли сте? - Да.
Добре съм. В отлична форма. - Така ли?
Ще ви държа в течение.
Да, продължавай.
Ей. Всичко наред ли е? - Да.
Няма да стоиш тук и да се побъркваш цял ден.
Да излезем някъде. Хайде, мъниче дребно.
Махаме се оттук. Едва ли ти трябва звездата.
Няма нужда.
Става ли? - Добре.
Хайде. Да се позабавляваме.
Мая, Джудит Бъркет е.
Наясно съм, че напоследък с теб не се разбираме особено,
но ми липсва внучката ми.
Бих искала да я видя. Моля те, не ме карай да те умолявам.
Обади се, Мая.
Дай си ръцете. Колко си сладка.
Дай си ръцете ето.
Децата няма ли ги? - Не.
Навън са. Извинете, за какво става дума?
Знаем, че не сте ходили на фитнес вечерта, когато Джо Бъркет е убит.
Покажи му снимката.
Заснета е в 20:50 часа на 12-ти април,
нощта на убийството на Джо, когато твърдите, сте били във фитнеса.
И така, Еди,
защо излъгахте полицията по време на разследване за убийство?
Не исках да лъжа.
Отидох до фитнеса същата вечер, но когато стигнах паркинга,
тя беше там, жената,
и започна да флиртува с мен.
Не съм бил сам откакто бях на 21, и изведнъж...
Казва се Саша, забавна е, умна и веднага си допаднахме.
А това не ми се случва често.
Същата вечер колата й се развалила. - Двигателят й угасна, когато стигнахте?
Вече не ги правят както преди. - И тя каза същото.
Имала проблеми с колата, можел ли съм да я закарам?
После ме покани да вляза.
И ще потвърди, че сте били там онази вечер?
Не. Защото не останах.
Едва прекрачих входната врата.
Влязох вътре. Тя ми направи питие.
Но не можах. Продължавах да мисля за Клеър.
Тръгнах си и оттогава не съм разговарял със Саша.
Покарах колата из града и завърших в една кръчма.
Трябваше да ви кажа веднага, но не исках децата да научат
и да си извадят грешна представа.
Нужни са ни данните на Саша и кръчмата, за да потвърдим версията ви.
Привет. - Привет, Луи.
Извинявай, но тъкмо тръгвах. Имам среща с някого.
Аз съм от уеб страницата.
Аз съм твоят полубрат.
Знам, че е странно. Не така си представях този миг.
Какви ги говориш? Не може да си ти. Ти работиш за футболния ми отбор.
Ще е безумно съвпадение. Или си поел работата, за да ме видиш?
Появи се работно място в спортния център и си помислих...
Боже мой. - Знам, че звучи зле.
Страхувах се. Не знаех как да ти кажа,
а много ми харесваше да излизам с майка ти.
Тя ми разказа за вас, но след като почина
не знаех как да се представя и после се появи работата тук,
та реших да видя какво ще излезе.
Какво ще рече, че сте излизали с майка ми?
Точно това.
Опитвахме се да се опознаем. Първия път се срещнахме в едно кафене.
След това в училището, което беше странно.
Щях да знам, ако майка ми беше говорила с теб в моето училище.
Не в твоето училище. Беше странно скъпарско училище.
Тя поиска да се престоря, че искам да уча там.
Направихме му обиколка. - Защо го е сторила?
Не знам. Беше странно.
Държеше се сякаш сме на тайна мисия или нещо подобно.
Щях да я разпитам по-обстойно, но беше последният път, когато я видях.
Тя беше убита на следващия ден.
Бабо.
Мъничка моя, виж.
Скъпа. Моята Лили.
Скъпа. - Лили.
Да. - Лили, ела.
Защо не отидеш в стаята за игра, а баба ти ще дойде скоро?
Добро момиче. - Хайде, скъпа.
Отивай. Забавлявай се.
Знаех, че ще се вразумиш. - Ама разбира се.
Ето защо последния път, когато те видях, ти твърдо заяви, че полудявам.
Постъпих така от загриженост.
Поведението ти напоследък трудно би могло да се нарече стабилно.
Съвсем стабилна съм, Джудит.
Раздразнителна до крайност, проявяваш всички класически симптоми.
Отдръпваш се от близките, сънят ти е нарушен,
не се стараеш както обичайно да поддържаш външния си вид.
Ще спреш ли да ми бъркаш в мозъка?
Да ти бъркам в мозъка? - Да.
Психиатър съм над 40 години. По-дълго, отколкото съм била в това семейство.
Няма да ме набуташ в психиатрично отделение като Каролайн.
Ако продължиш с психологическите проникновения, с Лили ще хлопнем вратата.
И няма да се върнем.
Ще се погрижа да ни донесат чай.
Прекрасно.
Здрасти, Аби.
Лельо Мая.
Недей да откачаш, става ли?
Открих го. Другия син на мама.
Какво?
Къде? - Дълга история.
Боже мой.
Как ти се струва той?
Добре ли си?
Да, добре съм.
Обаче слушай, мама е вършила странни неща.
Той твърди, че двамата са ходили в скъпарско училище,
престорили се, че искат да го запишат. Разговаряли са с директора,
направили пълна обиколка. И на следващия ден е убита.
Няма никакъв смисъл, нали? - Той знае ли името на училището?
Не, само че започва с "Ф", нещо като Фредерик или Франк.
Лельо Мая? Това говори ли ти нещо?
Не съм сигурна.
Трябва да го споделиш с баща си.
Добре.
Ще го направя. Дочуване.
Хубаво. Дочуване.
Каролайн?
Мислех, че си в болница.
Каролайн?
"Франклин Бидъл".
Добре, миличка. Ще бъдеш ли добро момиче заради баба?
Да. Бабо! - Добро момиче.
Може да остане следобеда. Ще се върна да я взема по-късно.
Да се надяваме, че ще приличаш на татко си.
Винаги съм знаел, че съм осиновен.
Майка ми ми каза, когато бях дете. Цял живот сме били само двамата.
И това ми е достатъчно. Обичам майка ми.
Но явно бях любопитен.
И няколко месеца след като навърших 18, се записах в уеб страницата за ДНК
и веднага попаднах на Клеър.
Най-накрая я опознавах, след като се чудих толкова време.
Още не знам кой е биологичният ми баща.
Може да не пожелае да има нищо общо с мен.
Но без Клеър, не знам дори откъде да започна да го търся.
Ще ми се да я бях открил по-рано. Почти никакво време не прекарах с нея.
Защо не съобщи в полицията?
Какво?
Нали каза, че си бил с майка ми дни, преди тя...
Преди тя да умре.
Щом толкова те е било грижа за нея, защо не отиде в полицията?
Не мислех, че има нужда.
Загинала е при обир, нали? Така казаха по новините.
Исках да се свържа с теб и Даниел,
но едва ли щеше да е добре да научите за мен тогава, не и така.
Не говори с Даниел за това, става ли?
И не ми пращай съобщения. Трябва да помисля.
Разбирам.
Но вероятно пак може да се срещнем, когато намериш време?
Чао, Луи.
Трябваше да доведеш Моли.
Закъсняват. Какво ли означава това?
Едва ли означава нещо.
И така, уредих ли се?
За феерията на Ебъни за 10-тия й рожден ден?
Изпробвам вълшебните си умения. Може да се наложи малко да те изфукам.
Колко те бива с балоните-животни?
Не бери грижа за това в момента.
Вдишвай дълбоко. - Да. Да.
Трябва да вървиш. Ще ти се обадя по-късно.
Точно сега имам нужда
да се подготвя.
Добре.
Знам. Тръгвай.
Обади ми се.
Сами? Ще дойдете ли? - Да.
Дегенеративно.
Изглежда мозъкът ви не работи както би трябвало
и се тревожа, че симптомите ви прогресивно се влошават.
Вашите ЯМР
и ЕЕГ показват значително увреждане на мозъка.
Това, което все още не сме в състояние да установим е...
Моя ли е вината?
Заради пиенето. Сам ли съм си го причинил?
За момента не разполагаме с достатъчно доказателства, за да кажем.
Понеже нещата не се случват по начина, по който бихме очаквали,
трудно е да се предвиди скоростта,
с която смятаме, че ще се развие.
Сами.
Сами?
Да.
Ехо?
Здравейте.
Мамка му.
Боже господи.
Г-н директор, извинете, че нахлувам по този начин.
Надявах се да поговорим.
Стандартната практика е да изчакате от другата страна на вратата.
Грешката е моя. - Категорично.
Освен всичко друго, днес съм изключително зает
и няма да провеждам никакви срещи, г-жо..
Бъркет. Аз съм снахата на Джудит Бъркет.
Може би я помните? - Разбира се.
Джудит Бъркет си остава една от най-щедрите ни благодетели.
Ами, тя ви праща поздрави.
Приятно ми е да се запознаем, Мая.
Невил Локууд.
Вашият съпруг...
Джо. Джо Бъркет.
Много съжалявам за загубата ви.
Съпругът ви беше един от най-любимите ни ученици.
Ако проявявате интерес да учредим възпоменателна награда в памет на Джо...
Всъщност дойдох по друга причина.
Исках да ви попитам за дама, наречена Клеър Уолкър.
Посетила ви е със сина си преди няколко месеца.
Съжалявам. За какво се отнася?
Помните ли да сте говорили с нея? - Не.
Бихте ли поразровили паметта си.
Г-жо Бъркет, директор съм
на едно от най-престижните училища в страната.
Родителите се избиват помежду си, за да осигурят място на момчетата си.
Срещам се с дузини всеки месец.
Клеър е нямала интерес да изпрати децата си в префърцунен интернат.
Искала е да узнае нещо.
И съм напълно убедена, че какъвто и да е бил, сте запомнили разговора.
Боя се, че не знам за какво говорите.
Мисля, че лъжете. - Моля?
Мисля, че знаете точно за какво говоря.
Клеър е моя сестра. Беше убита в деня, след като е посетила училището.
Сведенията, които сте й дали,
каквото и да е проучвала,
е причината да не си е у дома при мъжа и децата си.
Налага се да ви помоля да си тръгнете.
Няма да си тръгна, преди да отговорите на въпросите ми.
Не съм длъжен да угодя на любопитството ви, капитан Стърн.
Да, знам коя сте.
Напомнете ми,
не заплатихте новото си научно крило с парите на Бъркетови миналата година?
С Джудит сме много близки.
Ще й препоръчам да спре да ви прави всякакви дарения.
Искам само отговори, след това си заминавам.
Сестра ви ни посети в края на миналата година.
Първоначално се престори, че иска място за сина си.
Но скоро премина на други въпроси.
За бивш наш ученик.
Тео Мора.
Имате ли контактите на Тео Мора?
Много е важно да се свържа с него.
Това ще бъде трудно.
Тео умря, докато учеше в училището преди повече от 25 години.
Изнанедан съм, че съпругът ви не го е споменавал,
предвид че бяха приятели.
И това е подобно.
Много е хубаво. - Да.
Ето го и него.
Ела насам.
Привет. - Добре ли си?
Да, добре.
Тъкмо обяснявах на Мая, че е рядкост младоженецът да ми се обади,
за да уговори среща.
Да.
Чудесно е, че и двамата сте тук.
Когато разговаряхме по телефона,
имахте съвсем конкретни идеи...
Сами. Извинете. Сами?
Какво има?
Миличък, какво не е наред? - Не, добре съм. Остави ме.
Какво има?
Сами, плашиш ме.
Моля те. Какво има?
Дръпни се. Има нещо... Има нещо, което трябва да ти кажа.
Добре?
Искаш ли да го направим? - Разбира се, че искам.
Но трябва да ти кажа нещо, става ли?
Става.
Какво? Сами, плашиш ме.
Моля те. Какво?
Не мога да го сторя.
Съжалявам. - Какво?
Как така не можеш? Сами!
Как умря Тео?
Ако ви кажа, че предпочитам да не споделям тази информация,
предполагам, ще ми отвърнете с още по-непохватно финансово изнудване?
Заради семейството на момчето,
ако ви разкажа, ще ми обещаете ли да не разпространявате наученото?
Да.
Тео умря от алкохолно натравяне.
Напил се е до смърт?
Футболният отбор отбеляза голяма победа.
Духовете бяха приповдигнати. Естествено, искали да го отпразнуват.
Тео! - Напили се.
Гълтай!
Млади момчета далеч от дома.
Нещата излезли от контрол.
Тео сигурно се е отделил от групата.
Намериха го на следващата сутрин.
Бяхме ужасно шокирани.
На осми юни, 1996 година.
Осми юни.
Станало е шест седмици, преди Андрю Бъркет да загине в морето.
Учудихте ли се, че са умрели толкова скоро един след друг?
Вярвате ли, че е случайност? - Не.
Преди да стана директор, бях учител по математика,
специалист по двумерни данни, линейна регресия, стандартно отклонение.
Смея да твърдя, имам по-добра представа от други върху теорията на вероятностите.
Естествено, че не беше случайно.
Какво, мислите, че се е случило?
Вероятността двама ученици от елитно мъжко училище
да умрат в разстояние на месеци един от друг е много малка.
Вероятността да са от един и същи випуск, още по-малка.
От същия футболен отбор...
Преминахме границата на случайните събития.
Но едва когато добавим последния елемент към уравнението,
вероятността да е чиста случайност стига нулата.
И кой е той?
Тео Мора и Андрю Бъркет бяха най-добри приятели.
Смятате, че Андрю е скочил, заради случилото се с Тео?
Да.
Свършихме ли вече?
Или ще ми отправите още някоя долна заплаха?
Помните ли кой друг от отбора беше на яхтата?
Андрю и Джо.
Момче, което се казваше Кристофър Суейн,
и вероятно още неколцина младежи от отбора.
Г-жо Бъркет,
станалото с Тео е трагедия,
не загадка.
Разбирам, че сигурно скърбите дълбоко
и навярно виждате модели там, където ги няма.
Тук долу, на бойното поле на по-висшето образование,
няма нито скрити врагове, нито коварни уловки.
А момчета, които се държат като момчета.
Оставете военните сравнения на преподавателите по поезия.
Звучите идиотски.
Еди, сега не е удобно. - Знаеш ли къде е Аби?
Излъга ме, заяви, че отива в къщата на приятел,
а сега не си вдига телефона.
Даниел каза, че няма представа къде е.
Обади ми се преди два часа.
Каза ли какви ги върши?
Мая, аз съм й баща.
Каза, че е открила сина на Клеър.
Даденият за осиновяване. - Какво?
Къде? Как го е намерила?
Виж. - Ти ли им каза?
Не. Слушай, Еди, най-важното...
Хавиер Мора.
Здравейте. Много се извинявам, че ви безпокоя.
Казвам се Мая Стърн. Надявах се да поговорим за смъртта на сина ви.
И защо да говоря с една непозната за това?
Съпругът ми беше от Бъркетови.
Имате прекрасно семейство. - Благодаря.
Това са Тео и Пол.
Адам. Той е хирург.
И Хавиер, съпругът ми.
Почина преди две години.
Съжалявам.
Работеше като градинар.
Г-н Локууд беше един от клиентите му.
Г-н Локууд, директорът?
Моля. - Благодаря.
Идеята беше на Локууд,
стипендията за Тео.
Искаха по-разнообразен ученически състав. Беше твърде хубаво, за да откажем.
Но знаете ли, даже когато Хави спомена идеята,
се уплаших.
Чувствали сте се като външен човек. - Аз бях външен човек.
Но не това ме тревожеше.
Не исках и Тео да се чувства така, разбирате ли?
Не исках да му се подиграват.
Това ли е станало? - Не.
Направо разпери криле на онова място.
Беше много популярен.
Справяше се добре с уроците си, беше най-добрият в спорта.
Почувствах се глупаво, знаете ли, задето се тревожех.
А после...
... дойде почукването по вратата.
Нищо не те подготвя за това.
Казаха, че е било свръхдоза
алкохол.
Отговорих: "Тео не пие."
А те ме изгледаха, сякаш бях майка глупачка.
Мъжът ми все повтаряше,
че трябва да е имало нещо друго.
Досетих се на погребението,
като видях всички момчета, пременени в сака,
строен целият персонал, с наклонени глави.
Богаташите се пазят едни други.
Разпитахте ли другите момчета?
Например Джо и Андрю?
Харесвах Андрю.
Той не беше като останалите.
Плака на погребението.
Той и едно друго момче.
Кристофър някой си... - Кристофър Суейн?
Точно така.
Чух, че Андрю е умрял на яхтата.
Семейство Бъркет твърдят, че е било злополука.
Но други хора казаха, че е станало заради Тео,
от мъка.
Но мъката не кара едно момче да скочи в морето.
Вината го прави.
Здравейте, това е Аби.
Кори?
Трябва да има по-добра система.
Здрасти. - Йо.
Получих обаждането ти.
Някой знае ли, че си тук? Да не са те проследили?
След като ти спря да ме следиш, не.
За какво става дума?
Ами, оказа се права,
Томи Дарк е изчезнал.
Затрил се е от лицето на земята.
Ясно.
Но преди месец
е пропуснал да плати наема на едно складово помещение.
Складово помещение?
За какво? - И аз се питам същото.
Тук е Киърс. Оставете съобщение.
Киърс, Марти е.
Нито ти, нито Пи Джей Доусън се появихте на разпита.
Това го превръща в официален заподозрян.
Нали каза, че ще си се върнал досега.
Тоест, дано всичко е наред.
Да знаеш, че винаги можеш да ми се обадиш, ако искаш да поговорим,
да си вземем по бира или...
Няма да си поръчвам протеинов шейк, обещавам.
Знам, че ми каза, че не е моя работа, но се тревожа.
Аз ще намеря Пи Джей,
ще ида до апартамента му, ще мина край дома на баща му,
ще го довлека за ухото, ако е необходимо...
Ще те осведомя.
За бога. - Недей, кълна се,
искам само да поговорим.
Съжалявам за това. - Вече съжаляваш?
Имаше ли причина да се появиш, да ме удариш в лицето и да си тръгнеш,
или така ти е дошло отвътре?
Научих, че си се срещал с дъщеря ми зад гърба ми.
Разговаряли сте, идвала е до апартамента ти.
Дойдох, защото дъщеря ми е изчезнала някъде със сина ти.
Син?
Предполагам, че ти си й разказал за него.
И въпреки че не беше никак справедливо,
съм отговорен, защото съм й баща и трябва да знам къде е.
Повтори ми какво си й казал, ако обичаш.
Не знаех, че имам дете, докато твоето хлапе не ме притисна и не се изпусна.
Нямам представа къде са и двамата.
Значи е момче?
Научил си, че имаш дете,
но не си направил нищо, за да разбереш повече за него?
И какво да сторя?
Да се изтърся на прага му и да кажа: "Приятно ми е да се запознаем"?
Горе-долу да.
Лесно ти е да го кажеш. Имаш деца. Знаеш как става всичко.
Кое всичко?
Виж, дори не знаех, че той съществува преди седмица.
Не ме бива с хората и в най-добрите ми моменти.
Единственият човек, с когото истински си паснах беше Клеър,
но това стана преди години.
Не знам даже откъде да започна.
Който и да е той, е пораснал младеж със свое семейство и собствен живот.
Няма нужда да нахлувам
и да разтурвам всичко.
Аби, къде си?
Не, не ти се сърдя, пиленце. Само искам да знам, че си добре.
Добре. Ще се видим у дома.
Обичам те.
Открих я.
Ще си по-незабележим без очилата и шапката.
Ще ме прощаваш, ако не приема якия съвет
на човек, който обичайно кълца хора и ги вдига във въздуха.
Колко мило.
Предпочитам да извършвам законната си дейност зад екрана.
Сами.
Получих съобщението ти.
Дай ми една добра причина.
За да не пиеш или за да не скочиш?
Какво казаха?
Боже.
Съжалявам, Сами.
Няма лечение.
Ще се влошавам още повече, докато не ме довърши.
Как мога да създам семейство и да им го причиня?
Моли е силна жена. - Не бива да й се налага да е силна!
Аз трябва да съм такъв.
Нали разбираш?
Дявол да ме вземе. Най-накрая се бях съвзел.
Толкова дълго се дъних.
Най-сетне ми се получаваше. А сега...
Не.
Не мога да й го причиня.
Защо ли имам чувството, че криеш нещо от мен?
Хайде, Кори.
Тайните не ти отиват.
И аз вече съм замесена.
Трябва да разбера точно какво е научила Клеър.
Какво не си ми казал?
Добре.
Става дума за престъпления
из цялото фармацевтично звено на Бъркетови.
Джо, Джудит, Нийл, целият управителен съвет, са знаели.
Едно момче е умряло в Индия.
Тригодишно.
Не знам същинските подробности,
но разбрах, че е получило инфекция и вдигнало температура,
лекувано е с антибиотици на тяхната фирма.
И докато се усетят, че не вършат полза,
за него е станало твърде късно.
Момчето е само една от жертвите.
Има още смъртни случаи. Проблеми със зависимост.
Ужасни странични ефекти. От техните лекарства.
Дори само половината да е вярно, би трябвало да ги закопае.
Само че не така е станало, защото Бъркетови знаят, че ще успеят
да се скрият зад парите и адвокатите и ще посочат с пръст някого другиго.
Но на каквато и тайна да се е натъкнала Клеър,
е нещо друго.
Голямо. По-голямо от злоупотребата с лекарства.
И по някакъв начин е свързано с Томи Дарк,
и мисля, че би могло да срине цялата им
гнила империя.
Хайде.
Баща ти е. Обади ми се веднага!