Какво, по дяволите?
Насам! Насам!
Винаги е било
и винаги ще бъде.
"Не ме оплаквайте, защото не съм си отишъл.
Аз съм вятърът, който брули могъщия дъб.
Аз съм лекият дъждец, сипещ се върху лицата ви.
Аз съм пролетното цвете, което израства от тъмната земя.
Аз съм клокочещият смях на планинския поток."
Да, и в долината на мрачната сянка,
ако ходя, няма да се уплаша от зло.
Твоят жезъл и твоята тояга, те ме утешават.
Полагаме нашия брат в земята.
Пръст при пръстта,
пепел при пепелта,
прах при прахта.
Джо Бъркет.
Мая Стърн. - Военнослужеща ли си?
Не. Нося изискано обекло.
Аз също. Приличам на пингвин.
Много убедително.
След като и двамата сме се озовали на това нелепо благотворително тържество,
ще ми позволиш ли да те почерпя питие?
От безплатния бар?
Поръчай си каквото пожелаеш. Аз черпя.
Предупреждавам те,
след 11 часа се връщам със самолет в базата.
Е, в такъв случай, най-добре е да уползотворим времето, с което разполагаме,
капитане.
Не! Джо!
Джо! Джо, Джо!
Ела, скъпа.
Добре ли си? - Да, благодаря, Шейн.
Следовател Киърс. - Мая, тези са превъзходни.
Какво представляват? Воловани?
Да не сте дошли заради кетъринга? Или сте открили убиеца на мъжа ми?
Майката на Джо ме покани.
А човек би помислил, че един психиатър не би го сторил.
Няма да е днес, но има някои неща, които искам да изясним.
Три пъти давах показания, но няма никакъв напредък.
Връзката на обувката ви, развързана е.
Защо си поканила този следовател?
Искам да проумее какъв е бил Джо.
Важен човек.
Обичан от братята и сестра си.
Да види голямата къща, в която е израснал,
където е прекарал детството си.
Ти държиш ли се?
Скърбя.
Загубих любовта на живота си.
Не, аз скърбя.
Нещо друго става с теб.
Добре съм.
Не искам да те притискам днес, но смятам, че трябва да потърсиш помощ.
Имаш толкова много за справяне. Първо, загуби сестра си.
А сега и Джо.
И онази история в армията.
Ще се погрижа за гостите.
Чия идея бяха църковните песнопения?
Ти как мислиш?
Сигурно им повторих десетина пъти да пуснат "Дъ Доорс"
или "Нирвана".
Да пуснат "Нирвана"? На погребение?
Знаеш ли колко са похарчили? - Казвай.
Ковчегът струва повече от колата ти.
Което не е кой знае колко.
Не искам да те оставям.
Ще се справя.
Знам, че така си мислиш,
и не ме е грижа, дори да е 3:00 часа сутринта,
ако се разстроиш... нали?
Което ми напомни.
Взех ти нещо.
Това е
дигитална рамка за снимки.
Върти снимки на семейството.
Добре.
Вече ти качих някои, с Джо и Лили, семейни.
Обаче не е само това.
Готова ли си?
Искаш ли да видиш отново тази готина чупка?
Ако обичаш.
Ами, възможно е. Всичко се съхранява тук, има тайна камера,
която записва всяко движение.
Взела си ми скрита камера?
Ще можеш да държиш Лили под око, когато те няма.
Когато тя е с Изабела? - Именно. Камера за бавачки.
Сигурна съм, че Изабела е чудесна,
но няма да навреди, ако я държиш под око.
Ева, нейното семейство и това на Джо се знаят много отдавна.
Ще я поставя в стаята й за игра.
Здравейте. - Добро утро.
Готов ли си за следващия урок?
Да, нямам търпение. - Да вървим.
Днес може ти да го вдигнеш.
Става ли?
Лек завой вляво.
Добре, слушам.
Така е добре.
Дръж очите си върху хоризонта.
Лошо си ожулил лакътя му.
На това ли ви учат във военна полиция?
Целех се в лакътя му.
Искаш ли да постреляш?
Не. Не бих искала да те засрамя.
Откога си се върнала на работа?
От три дни. - Ясно.
Какво? - Нищо.
Какво да правя?
Да седя вкъщи и да се взирам в стената?
Не, но...
Да си с Лили?
Скръбта е моя, Шейн.
Нужна ни е някаква нормалност. - Добре.
Слушай, с момчетата си говорехме...
Продължавай. - Какво ще кажеш да наминем през уикенда?
Нищо щуро. Само няколко питиета. Ще ти правим компания.
Значи ми е твърде рано да се върна на работа,
но не и за натряскване?
Ехо?
Мамо!
Здравей! Добро момиче.
Здрасти! - Здрасти, Мая.
Привет. Всичко наред ли беше?
Естествено. Забавлявахме се, нали, Лили?
Направихме...
Ангели. - Да, точно така.
Направили сте ангели?
Защо не покажеш на мама? - Давай.
Хайде. Ела с мен. - Ти отивай. Идвам след минута.
Говореше за рая, затова аз...
Всичко е наред. Наред е.
Ти тръгвай.
Всичко е наред. А аз ще видя тези невероятни ангели.
Довиждане, скъпа.
Умница!
Еха, покажи ми. Покажи ми.
Аз печеля. - Голямо момиче.
Готова?
Еха.
Така, Лили.
Закуската. Иди да седнеш.
Иди да седнеш на столчето си.
Добро момиче. Ето.
Здравей, Джудит. Бързам за работа.
Да ти се обадя по-късно?
Хрумна ми да дойдете на гости във Фарнууд през уикенда с Лили.
Много мило от твоя страна, но този уикенд не мога.
Уговорих се с приятели. - Тя прекарваше доста време тук, Мая,
докато те нямаше.
Знам, че нямаш навика да си майка на пълно работно време,
но децата се нуждаят от рутина.
Да, знам. Знам.
Да ти се обадя ли по-късно и да се уговорим за друг ден?
Хубаво. Обади се по-късно.
Мисля само за това, което е най-добро за Лили.
Добре, дочуване.
Невероятно.
Лили.
Видя ли татко? - Тата.
Видя ли татко вчера, докато ме нямаше?
Отбил се е при теб и те е гушнал
и те е сложил да седнеш в скута му?
Хубаво. Добре, мама се държи глупаво. Съжалявам.
Мамка му.
Г-жо Бъркет?
Може ли да поговорим?
Сега ли? - Да, сега.
Искам да ти покажа нещо.
Какво е това?
Това е камера.
Записвате ме? - Просто гледай.
Шпионирате ли ме? - Само виж, гледай.
Как ще го обясниш? - Не знам за какво говорите.
Мъжът, видя го. Нали?
Кого? - Какво ще рече "кого"?
Това е Джо! Как е възможно? - Моля ви, г-жо Бъркет, плашите ме!
Погледни. Това е Джо.
Той е мъртъв, Изабела. - Наранявате ме.
Мъртъв е, но е на записа, докато ти си била в къщата.
Мамо!
Всичко е наред, скъпа. Върни се да гледаш предаването.
Иди. Всичко е наред.
Искам отговори.
Искам да пия вода.
Дявол да те вземе!
Какво е станало?
Напръскаха ме с лютив спрей.
С лютив спрей? - Да, бавачката.
Сериозно ли говорите?
Не, даровита комедиантка съм.
Няма друго, което да взривява публиката като скеча "Бавачката с лютивия спрей".
Добре, Мая. Това е сериозно престъпление.
О, боже!
Добре ли сте?
Мога ли да попитам кое го предзвика?
Видях нещо на записа от камерата и направо я попитах.
Хубаво. Какво видяхте?
Ще прозвучи налудничаво. - Пробвайте.
Изчезнал е.
Изчезнал? - Картата памет я няма.
Добре. - Явно я е взела.
След като ви е напръскала с лютив спрей? - Да.
Какво имаше на нея?
Джо.
Джо. Значи е бил...
Записът е бил стар. - Не. Беше от вчера.
Наясно сте... Знаете, че е невъзможно. - Беше облечен със зелената си риза.
Няма я в гардероба му. Нито обувките му.
Сигурна ли сте, че е бил Джо, Мая?
Отиде при Лили, тя го гушна.
Попитахте ли Лили?
Тя каза, че не е идвал.
Знаете ли...
Скръбта може да причини странни неща. - Не е заради мъката.
Съжалявам. - Не, няма за какво.
Нищо ми няма. Просто...
Добре. - Искахте да ми зададете няколко въпроса?
Да, ако в момента сте добре.
Благодаря.
Според първоначалните ви показания, в нощта на нападението
е имало двама маскирани младежи, появили се в парка на леки мотоциклети.
Да.
А после сте заявили, че са спрели пред вас
и са се опитали да ви вземат чантата.
Правилно.
Така, а след това
А след това твърдите...
Съпротивлявах се. Последва борба.
Единият държеше чантата ми, не я пускаше, и ме бутнаха.
Паднах назад.
Те настояваха Джо да им даде портфейла си, но той не се подчини.
После, изведнъж, изневиделица,
той извади пистолет.
Понечих да извикам за помощ.
Но преди да успея, чух...
Докато стигна до Джо,
той беше паднал на земята.
Умираше.
Не! Джо, Джо...
Освен доста подробното описание на заподозрените,
сте забелязали, че младежът, обут с червени маратонки "Найки"
е носил 9-милиметров Глок 17.
Именно това
е много впечатляващо.
Да разпознаете подобно оръжие.
Ползвах такъв. В чужбина.
Липсва ли ви армията?
Обожавах битките.
Адреналинът.
Страхът.
Човек се пристрастява.
Но на това беше сложен край.
Както знаете, въпреки че не открихме самия пистолет,
извадихме три куршума от тялото на съпруга ви
и три гилзи от местопрестъплението, които съвпадат с Глок 17.
Притежавате оръжия, нали, Мая?
Да.
Държите ли някое от тях тук?
Ето тук са.
Никой не може да ги пипне, особено Лили.
Как се отваря?
С отпечатък от палеца.
Имате поразителна колекция. Някой друг има ли достъп до тях?
Не. Е, Джо имаше.
Какво е това?
Стар е.
Деактивиран.
Глок 17? - Да.
Единственият ви пистолет ли е? - Да. Единственият.
Законно регистриран като деактивиран.
Както, сигурна съм, вече знаете.
Защо не престанем да играем игрички и не ми кажете какво точно искате?
Това, което искам, Мая,
е да го взема за изследване. Хайде.
Да не мислите, че аз съм убила мъжа си? - Не, Мая.
Погребахте го. Аз присъствах.
Не е бил той на записа.
Здрасти.
Привет, миличка. Как мина денят ти?
Да, добре. Да речем.
Едно шестгодишно дете каза "краекожие" тази сутрин.
Наложи се да се обадя на родителите му.
Изпаднаха ли във възторг? - Категорично.
Да.
Приготви ли си обувките за танци за довечера?
Разбира се.
И не забравяй, в 18:00 часа.
Запомни ли? Събираш крака, крачка встрани, събираш крака.
Обичам те.
И аз те обичам. Дочуване.
В 14:45 часа имате разговор с членовете на управителния съвет.
Отбелязано е в календара ви. - Каква радост.
Извини ме.
Снаха ми.
Да не си размислила за предложението ми?
Не...
Ще те попитам нещо за Джо.
Какво има?
Когато отиде да го видиш...
... да разпознаеш тялото му...
Да?
Как изглеждаше?
Защо, за бога, ми задаваш такъв въпрос?
"Как изглеждаше?" Що за въпрос е това, Мая?
Защото така и не видях трупа му.
Мая, моля те, настоявам отново да идеш при специалист.
Имам чудесен колега в клиниката. Работи с последиците след смъртта.
Нямам нужда от психиатър.
Моля те, кажи ми как изглеждаше.
Няма стигма, ако идеш на лекар, Мая. - Джудит.
Изглеждаше такъв какъвто беше.
Красив.
Но труп.
Всичко, което го правеше Джо
си беше отишло.
Добре, благодаря. - Хубаво, друже.
Да. Добре. Да.
Благодаря.
О, боже!
Котка?
Да, изникна от нищото. Тя изскочи, а аз кривнах.
Докато се усетя, се блъснах в оградата.
Добре ли си? - Да, да.
Нямам нито драскотина, за разлика от колата.
Може ли да получа друга? - Най-вероятно.
Но, Сами, ще те питам направо.
Недей, Пам. - Преживя трудности.
Знам, че ги превъзмогна, но всички сме способни да...
Трезвен съм от 1278 дни.
Знаеш ли колко време е това? Почти три години и половина.
Ще се жениш. - И?
Стига, Сами.
Сигурен ли си, че сватбата не ти навява
нещастни спомени покрай случилото се предишния път?
Мина котка.
Стана злополука.
Изкарах си ангелите.
Добре, хубаво.
Ще имаш партньор по случая Джо Бъркет.
О, не, не, не. Стига де.
Марти Макгрегър. Млад, умен,
мъдростта на по-възрастен мъж ще му е от полза.
Слагаш ми дете за бавачка?
На гледай на него като на бавачка.
А като на някого, който ще ти помогне да избягваш котките.
Боже мой, толкова е вълнуващо.
Сър, наистина съм развълнуван, че ще съм...
Да знаете, мисля, че ще сме добър отбор.
О, боже. - Вие вълнувате ли се?
Ето тук. Да, вълнувам се. Много.
Маргрет Корнър.
Тук е станало нападението. Знаеш ли коя е била Маргрета?
Художничка, нали? - Не.
Владетелка на Дания, Норвегия и Швеция през 14 век.
Вероятно се питаш
защо тя си има кът
в парк на Обединеното кралство?
Да, защо?
Откъде да знам?
Но тя знае.
Именно тук Джо Бъркет е бил убит в нощта на 12-ти.
Показанията на жена му са единственото, с което разполагаме.
Ела.
Знаеш ли, че се е уволнила от армията при противоречиви обстоятелства?
Да, да. Станал е някакъв скандал.
Да.
Убила е невинни цивилни. Сведенията са публикувани от Кори Разобличителя.
Хората искаха да иде в затвора. Сещам се. - Да.
А днес твърдеше, че е видяла жив мъртвия си съпруг.
Какво? - Да.
Добрата ми страна смята,
че жената страда.
Загубила е сестра си и мъжа си за кратко време,
привиждат й се разни работи.
Но циничната ми страна се пита
дали не е била тя, и не се старае да ни убеди, че губи разсъдъка си,
за да пледира ограничена вменяемост.
Тя има ли мотив?
Ще осъзнаеш, че мотивът невинаги е ясен.
Нали разбираш, ровим се. - Ясно.
Откриваме причините. - Добре.
Ами, семейството е богато,
искам да кажа: "Бъркет Глобъл Ентерпрайзес". Дзън-дзън!
Много пари ли ще получи?
От застраховката живот.
Но повечето пари отиват в попечителския фонд на дъщеря им,
предварително е уговорено отдавна.
Може и да е точно както казва тя.
Две хлапета на мотоциклети.
Да.
Ето защо ни трябва балистична проверка на оръжието й.
Ясно.
Добре, заемам се.
И докато си там, пришпори ги относно куршумите.
Поисках сравнителен анализ, за да проверим
дали пистолета на убиеца може да бъде свързан с други инциденти.
Балистика, крушуми. Да, кап. - Ей, стой.
Недей. Не го повтаряй.
Никакъв "кап.".
Какво е това?
Шоколад, протеини от суроватка, спанак и малко банан.
Искате ли да...
Трябва да... - Да. Добре. Аз ще...
Довиждане. Ще се видим...
Бог да ми е на помощ.
Свързахте се с Изабела. Моля, оставете съобщение и ще ви се обадя.
Обади се на Чарли.
Ало? - Чарли, Мая е.
Да си виждал Изабела някъде наоколо?
Да, мисля, че я видях да се връща преди малко.
Струва ми се, че е в къщата в парка. - Добре. Благодаря. Дочуване.
Ела насам.
Да.
Здрасти, Лили. Здрасти, лельо Мая. - Здрасти, Дан. Отдавна не сме те виждали.
Извинявай, лельо Мая. - Баща ти вкъщи ли е?
Да, вътре е. - Да. Заповядай.
Привет.
Ето така. Иди да намериш Аби.
Еди.
Нали нямаш нищо против да наглеждаш Лили за час? Трябва да говоря с някого.
Добре, става.
Лельо Мая! - Аби!
Ще дойда да те гледам днес. Вероятно през второто полувреме.
Няма нужда. - Искам да дойда.
Как ще стигнеш дотам? - Ти как мислиш?
С това в ръката ти?
Само едно питие. Нищо ми няма.
Не шофирам пиян, Мая. Само едно питие е.
Еди.
И без това е достатъчно зле, че децата живеят в къщата, в която е убита майка им.
Кашоните.
Позволи ми да ги изнеса.
Аз ще се оправя с тях. - Казваш го от седмици.
Вероятно ще ме разбереш, когато започнеш да изхвърляш вещите на Джо.
Вече ще знаеш какво е чувството!
Моля те, нека помогна.
Моята съпруга е мой проблем. - И моята сестра, Еди.
Кръвната връзка превъзхожда брака.
Знам, че не бях тук колкото на нея би й се искало.
Нали спасяваше света?
Ненавиждаше, че си далеч. Знаеш го.
Тревожеше се, че всяко скапано сражение ще ти е последното
и един ден ще й се обадят, за да й го съобщят.
Но стана тъкмо обратното.
Здравейте.
Привет. - Защо сте във Фарнууд?
Осведомявах Джудит. Какво е положението с бавачката?
Ще се видя с Изабела, за да разговаряме за това.
И какво ще я попитате?
Дали е видяла Джо.
И защо взе моята карта памет. - Я стига, Мая.
Слушайте, разбирам.
Може и да полудявам.
Но и тя видя същото като мен.
А сега дори не желае да разговаря с мен.
Искате ли да дойда с вас? - Не, благодаря.
Добре, внимавайте.
Той е мъртъв, Мая.
Джо.
Знаете го.
Довиждане.
Изабела, Мая е.
Ще отвориш ли вратата?
Моля те. Искам само да поговорим за Джо.
Знам, че си вътре.
Изабела!
Виждам краката ти.
Съжалявам, че те сграбчих. Паникьосах се.
Моля те, отвори вратата.
Здрасти.
Какво е това?
А, да, смениха я. Не знам защо.
Ужасна е.
Това е кола.
Зелена е.
Прилича на Кърмит. Повръщаното на Кърмит.
Чувствай се свободна да се върнеш пеша след урока по танци.
Бих предпочела. - Направи го.
Ще го сторя.
Много добре.
Колко разочароващо.
Много съжалявам. Не знам... - Ще затворя по-късно.
Не се тревожете.
Караш ме да изглеждам зле. - Да, да.
Това беше зле.
Приплъзване.
Две, три, четири. Плъзгане.
Спри. Спри.
Много съжалявам. Извинете.
Съжалявам.
Колко остава до сватбата?
Престани. Не се смей.
Четири седмици. - Четири седмици. Да.
Разпределили сме си задачите.
Спри, ако обичаш. Моля те.
Съжалявам.
Не давай топката. Гони я. Гони я. Движи се. Хайде.
Действайте.
Давай, Аби! Давай! - Представи си, че е поничка, Аби.
Това ще те раздвижи. И баба ми може да играе по-добре от теб.
Размърдай се. По-бързо, проклети магарета! Хайде!
По-бързо! Общувайте си! Хайде!
Не я изпускайте!
Гонете я! По-бързо. По-бързо. Хайде!
Хайде!
Аби, атакувай! Атакувай!
Ужасно.
Рефер! Номер пет.
Аби, навън.
Излизай!
Ужасно.
Жалка гледка.
Може да ограничиш тортите. Нали? Тежкото тяло не помага.
Ей! Треньоре. - По средата на полувремето сме.
Аз съм Аби Стърн. Лелята на Мая. - Мая, недей.
Знам коя сте, капитане.
Говоря на вас. - Какво?
Те са деца. А аз съм бивша военна, имала съм доста по-толерантни майори.
Излагат се. - Не, вие се излагате.
Не можете да говорите така на деца. - За коя се мислите? Аз съм победител.
Боже мой. - Цветчета и дъга ли желаете?
Запишете я на кръжок по рисуване. А сега ме извинете. Тренирам отбор.
Добре, дадено. Грубиян такъв.
Все ми е тая.
Не ми обръщай гръб! - Разкарай се!
Казах да не ми обръщаш гръб!
Кучка.
Проклета... - Давай.
Дай ми извинение да те просна на земята.
Давай.
Не си струваш. - И аз така си мислех.
Чао. - Изчезвай.
Хайде, събудете се!
Добре ли си?
Не се тревожи. Ела.
Мая.
Изчакай в колата, ако обичаш. - Започва се.
Не те искам край децата ми. - О, Еди, я стига. Човекът е грубиян.
Не е само заради това.
Не схващаш, нали? - Очевидно не схващам. Не.
Армията. Онзи инцидент.
После Клеър, а сега и Джо.
Смъртта те следва, Мая.
Сигурен ли си, че си изпил само едно?
Мислиш ли, че не бях разкъсана на две, когато сестра ми умря?
Даже не бях тук, Еди. Те са нейните деца.
Само те ми останаха от нея. - Стой далеч.
Не може да постъпваш така! - Стой далеч, по дяволите!
В колата, моля!
Кретен.
Говорих с Шарън за роклята.
Тя твърди, че малкото човече със сигурност ще си личи,
но може да направи нещо,
не знам, като волан, за да го прикрие.
Всички поканени знаят, че си бременна, така че...
Това е сватбеният ни ден, Сами.
Искам да съм красива булка,
а не да препускам към олтара,
защото си успял да ми надуеш корема.
Добре.
Ехо?
Какво има?
Извинявай.
Мъчи ме това убийство.
Пък и ми дадоха партньор.
Това лошо ли е?
Да.
Около тригодишен. Пълно хахо на тема здраве.
Пуснаха "Дюран Дюран" по радиото. Никога не ги беше чувал.
Ама че копеле. - Не, не.
Никога не е чувал "Дюран Дюран"?
Не твърдя, че трябва да ги харесва, нито да рецитира текстовете им,
но той изобщо не ги знае.
Съгласна съм. Незабавно трябва да бъде уволнен.
Ела тук, голям, щур глупчо.
Чуй ме.
Това е работа, Сами.
Важна, но въпреки това е работа.
Да.
Ела тук.
Две, благодаря.
От същото ли? - Да.
Ало?
Йо, Марти е. Току-що ви изпратих балистичния доклад
за куршумите, убили Джо Бъркет.
Получихте ли го?
Да, да, получих го.
Няма да повярвате на очите си.
Кой иска хот дог? - Шейн, нося ти това.
Бира! - Заповядай, Боно.
Благодаря. - Кога започва следващата ти мисия?
След две седмици. - Нима?
Боже, много скоро. - Знам.
Радвам се, че ти няма да се върнеш там.
Макар че ако не беше ти, Браян нямаше да е тук.
Не съм сигурен дали това е хубаво.
Знам какво ще направиш. - Няма ли?
Да!
Недей! Шейн! - Наздравица!
За бога. - Наздравица!
Елате. Съберете се. - Мразя, когато прави така.
За Мая. - Не.
Да. Исках да ти благодаря,
че покани нас, група дегенерати, в твоя скромен дворец.
И мисля, че говоря от името на всички, когато казвам,
че ужасно ни липсваше, сестричке.
Благодаря. - Нали?
Да.
Дръж се.
За бога, престани! - Добре, добре, добре.
За Мая... - Седни.
... най-добрия пилот на боен хеликоптер, с когото съм летял, нашия капитан.
За Мая! - Сядай.
И малката Лили Урагана!
Наздраве. - Наздраве, друже.
Мерси.
Добре ли си?
Престани. - С кое?
Държиш се с мен като с вдовица.
Мая, неприятно ми е да те открехна, но ти си точно такава.
Което си е удобство, защото черното винаги ти е отивало.
Знам, че ще прозвучи налудничаво, Шейн.
Но продължавам да го виждам.
Естествено е, Мая.
Хората го правят непрекъснато.
Когато загубиш някого, сякаш...
Не знам. Сякаш още искаш да е наоколо.
Да.
А сега ще прозвуча още по-налудничаво, като ти кажа нещо.
Мисля, че ме следят.
Кой?
Не знам.
Видях два пъти една и съща кола.
Записах регистрационния номер. Червен фолксваген.
"EJ72 VMX".
Ще можеш ли да откриеш собственика? - Не и по законен път.
Но си в състояние.
Добре, изпрати ми го.
Благодаря.
Свекърва ми. - Успех.
Ало?
Мая, какво е станало? Изабела твърди, че повече няма да работи за теб.
Тя е тук в момента.
Не я оставяй да си тръгне. Ще намина, става ли? Задръж я.
Шейн. - Да наглеждам Лили?
Да. - Дадено.
Лука. - Нападнала си я.
Изабела! Какво направи с картата памет? - Майната ти. Тя се страхува от теб!
Пусни ме да мина, иначе кълна се в бога...
Остави я на мира. - Искам само да поговоря с нея за Джо.
Остави я. - Напръска ме с лютив спрей!
Изабела!
Няма да избягаш от това!
Защо я пусна да си тръгне?
И какво трябваше да направя? Да я държа като пленница?
Трябва да говоря с нея, Джудит.
Тя твърди, че си я нападнала.
Не съм я нападнала. - Сграбчи ли я с ръце?
Да. - Тогава каква е разликата, Мая?
Защо си го направила? - Тя защо беше дошла?
Семейството й работи за нас от много години.
Доста преди ти да се появиш. - Значи вярваш на нея?
Има ли значение, че бях омъжена за сина ти?
Има ли значение, че съм майка на внучката ти?
Тя твърди, че те е хванала да я шпионираш.
А каза ли ти какво видях?
Не.
Видях Джо.
Видях Джо, Джудит.
Джо?
На записа от камерата.
Не знам как, но това видях.
Обясни ми.
Как е възможно мъртвец да се появи на скрита камера?
Как е възможно мъртвец да гушка собствената си дъщеря?
Спри. Престани с това.
Знаеш, че не може да е истина.
Искало ти се е да го видиш
и си го видяла.
После си започнала да обвиняваш Изабела. - Не беше видение, Джудит. Той беше там.
Мая, идва от подсъзнанието ти.
Недей да ме анализираш, Джудит, дявол да те вземе.
Моля те, не ругай в моя дом. - Знам какво видях.
Мъртвия ми син, когото погребахме?
Ще ти кажа истината, Мая. Тревожа се за теб.
След всичко, което си преживяла в чужбина.
Добре съм. - Не си го превъзмогнала.
Да не твърдиш, че полудявам? - Не, твърдя, че не си го превъзмогнала.
Нито последвалия скандал.
Ако съм болезнено честна,
чудя се дали си в състояние
да се грижиш за онова малко момиченце в момента.
Не смей да подлагаш на съмнение родителските ми способности.
Аз го видях.
И не полудявам.
Обичаше ли го, Мая?
Какво?
Лесен въпрос. Сина ми, обичаше ли го?
Знаеш, че го обичах.
Защото аз го обичах, с цялата си същност.
Ала понякога, когато бяхте заедно...
Обичах го!
Но честно да ти кажа, Джудит,
често съм се чудила
дали в ухото му няма глас,
малко гласче,
което му нашепва: "Достатъчно добра ли е
или малко не я бива?"
"Беше ли достатъчно добра за моето специално момче?"
Понеже аз не съм една от вас.
Нали?
И никога няма да бъда.
Влизайте.
Привет.
Направихме си нещо като барбекю.
Мая, на 9-милиметровите куршуми, които извадихме от тялото на съпруга ви,
беше направена балистична проверка, за да видим дали съвпадат
с други случаи в нашата база данни.
Има съвпадение.
Има.
Пистолетът, с който е убит мъжа ви
е същият, с който е убита и сестра ви,
Клеър Уолкър.