Ало? - Сержант?
Как я караш?
Трябва да одобрите
извозването на пострадало МПС - моето и на Горкем,
и да изпратите друго да дойде да ни вземе.
Така ли? Защо? Какво е станало?
Нали ни казахте да не паркираме до блоковете,
нямаше да го направим, но... - Сте го направили.
Иначе трябваше да паркираме на километър
и да подкараме тези двамата с ръце отзад през половин Сауърби Бридж.
А не бихте искали да си изтъркате крачетата.
Затова ние... Не.
Влязохме, арестувахме ги,
стояхме само три минути, после излязохме навън...
Доколкото разбирам, говориш за фантома дето пак хвърля хладилници.
Този път е микровълнова.
Грижи се да има разнообразие!
До всички свободни патрули,
някой да е в околността на язовир Бейтингс? - Изчакай, Шаф.
Аз съм наблизо, централа.
Вие ли сте, г-жо Кейууд?
Да! А вие как сте, г-н Робъртшоу?
Прекрасно, благодаря, г-жо Кейууд.
Получих сигнал от...
Нещо като служители по йоркширските водоеми.
Натъкнали са се на кости. - Добре.
Източвали водоема, заради поддръжката
и изскочил един скелет.
Тръгвам.
Там съм до шест минути.
Така, Шаф.
Ще уредя извозването на пострадалия автомобил,
но се налага да се разбереш с централата
някой да дойде да ви вземе.
Или говори с инспектор Тейлър,
накарай него да ви измъкне от кашата.
Сигурна съм, че ще му още по-приятно и забавно, отколкото на мен.
Намерило е къде да се появи.
Ето там е.
Овца ли е?
Мисля, че е извънземна форма на живот.
Често ги мяркаме наоколо.
Овце?
Не, извънземни.
9675 до централа.
Това са човешки останки.
Прието, 9675. Ще изпратя следовател
и ще се свържа с криминалистите.
Катрин. - Сър.
Какво знаеш?
Торс. Скелет.
Има глава, няма ръце.
Частта под кръста липсва.
Мисля, че е престоял там седем и половина, осем години.
Нима? Да оставим на полицейския патолог
да реши, какво ще кажеш?
Щом предпочитате, сър. Както желаете.
Чух, че се пенсионираш тази година.
Да.
След седем месеца, една седмица и три дни.
Зъбите запазени ли са?
О, да.
Има метална пластина на дясната ключица,
много прилича на моята, но моята е отляво.
Защо имаш метална пластина, Катрин?
Дълга история, сър, след отдавнашна схватка.
Неговата е по-нова от моята.
Заключила си, че е мъж, така ли?
Какъв е любимият му сандвич?
Едва ли ще се затрудним много
с идентифицирането - него или нея, щом има зъби.
Изобщо няма да се затрудните, сър.
Това е Гари Гаковски.
Падна от балкон на третия етаж
на Ъпшоу Хаус в Еланд
преди 9-10 години,
докато беше в несвяст на мефедрон.
Счупи си ключицата.
Няма да забравя зъбите му.
Веднъж го задържах заради нарушаване на обществения ред и ме ухапа.
Изчезна около 18 месеца по-късно.
Оттогава минаха седем и половина, осем години.
Хората разправяха, че е ядосал не когото трябва
и е погребан в бетонни гащи в Скамонден,
но може да са сбъркали?
Тук е Бейтингс.
Може да намерите краката му в онова синьо нещо ето там.
Оставям ви да работите.
Кретени.
Томи, младежо, имаш посетители.
Томи Лий Ройс?
Как сте? - Ние сме от отдел "Убийства".
Арестуваме те по подозрение в убийството
на Гари Джеймс Гаковски, извършено през април 2014 г.
За нуждите на записа,
показвам на Томи снимка на покойника.
Разпознаваш ли го? - Не.
Не. - Ще ми кажеш ли замесен ли си
в убийството на този човек? - Не съм.
Можеш ли да се върнеш осем години назад
и да ми кажеш дали знаеш или си познавал някого,
замесен в убийството на този човек?
Не.
Разговарял ли си с някого относно твоето участие
в смъртта на този човек?
Не съм.
Познаваш ли момче на име Назам Мираф?
Беше на същия етаж като мен в затвора в Шефилд.
Какво би отговорил, Томи, ако ти кажа,
че Наз, Назам,
ни сподели, че си му доверил,
че си замесен в убийството на
"онова момче, дето намериха погребано в бетон
в онзи язовир до Рипонден"?
Защо да му го казвам?
Как би реагирал, Томи, ако ти кажа,
че той ни сподели конкретни неща,
причинени на момчето, този Гари,
и твърди, че ти си му ги казал,
а те не са ставали обществено достояние?
Трябва с него да говорите, не с мен.
Само че той е бил зад решетките, когато Гари е изчезнал.
Значи ме бърка с някой друг.
Или си измисля разни работи.
Доносничи, за да получи съобщение
и малко привилегии.
Насам.
Ял ли си нещо?
Да, ядох сандвич и се изпишках.
Искаш ли да седнеш?
Има допълнителни разкрития.
В момента твърдят,
че освен на Назам Мираф
си го повторил и на свещеника на затвора преди три месеца,
преди тялото да бъде открито, че си бил там,
когато Гаковски е убит
и си помогнал с изхвърлянето на тялото му във водоема.
Без коментар.
Наз, както казваш, може да се надява на привилегии,
но свещеникът да ни разкаже същата история,
съвсем същата...
Именно това привлече вниманието ни, Томи.
Е, наговорили са се.
Хайде, събудете си.
Да, но защо? Защо да го правят?
Не знам. Без коментар.
Не ме харесват.
Обаче установихме,
че те даже не се познават.
А?
Наз изобщо не е разговарял с въпросния затворнически свещеник
и нито веднъж не го е срещал.
Защо този свещеник,
мъж, за когото ни каза, че е твой приятел,
добър приятел, дойде при нас
с почти същата история, а?
Освен ако не е вярна?
Да си носил някога изображението на свети Христофор, Томи?
Свети Христофор.
Връвчица със свети Христофор.
Не. - Напротив.
Ще ти припомня.
Последния път, когато си влязъл в затвора, през 2006 г.,
си носил свети Христофор.
Описан е в списъка с вещите ти. Спомни ли си?
Чакайте. - Всичко е наред.
Преди 16 години?
Не, не си спомням.
Бил ти е върнат, когато си излязъл през 2014 г.
Ще ми го опишеш ли?
Златен или сребърен беше? Ще ми кажеш ли какво стана с него?
Загуби ли го? - Не знам нищо за него.
Само че си го притежавал. - Щом казвате.
Разпознаваш ли
този свети Христофор? - Не бяхме уведомени. - Млъквай.
Добре ли си, Томи?
Доста се заинтригува,
когато ти показах свети Христофор.
Разпознаваш ли го?
Не.
Как би реагирал, Томи,
ако ти кажа, че този свети Христофор
е намерен в бетона,
използван, за да утежни трупа на Гари Гаковски? - Лъжете.
Твой ли е, Томи?
Подхвърлили сте го. - Не, не сме.
Но знаем, че е твой, Томи.
Това е списъкът на затвора от 2006 г.
Описан е сребрист медальон с изображение на свети Христофор
и V-образна дупка долу вдясно.
Знаем, че си присъствал, Томи,
когато Гари Гаковски е потънал с онзи бетон.
Гаковски е застрелян с 9-милиметров глок,
който също е изваден от водоема.
Балистиците ни казаха, че със същото оръжие
е застрелян Ашли Каугил два месеца по-късно,
през юни 2014 г. - Така ли?
За когото и да е работил Ройс, сигурно е решил,
че пистолетът става и за друга работа, затова го е запазил
и използвал при стрелбата срещу Ашли Каугил,
а после се е върнал и го е хвърлил във водоема.
И мислиш, че този някой е Дариъс Кнезевич?
С брат му са били на мотоциклета.
Преди да стане твърде велик, за да си върши сам мръсната работа
и да му хрумне великата идея да стане съветник
в общинския съвет на Брадфорд.
Такива са сведенията, с които се сдобихме.
Но не сме в състояние да ги докажем.
На Ройс му остава ето толкова да си признае, че е бил на място,
когато Гаковски е застрелян.
Ако това стане, сме оптимисти, че ще разкрие имена.
Ако това стане, ще спипаме
Дариъс Кнезевич с обвинение в убийство,
и то не само за Гари Гаковски,
но и за Ашли Каугил.
Най-накрая. Най-сетне.
И защо си мислиш, че някой като Ройс,
ще издаде имена?
Чухме, че Дариъс Кнезевич е поръчал смъртта на Ройс.
Именно така се е сдобил с раните по лицето.
Трябвало е не само да го накълцат, но и да го убият.
Извинете, госпожо. Сър, Ройс иска да даде изявление.
Е, бързо стана. - Отивай.
"Никога не съм предполагал,
че Гари Гаковски ще умре.
Бях разбрал, че стореното ще послужи като наказание,
за да го уплаши. След като мъжът извади пистолет
и го застреля в главата, му рекох: "Какво направи?
Нали каза, че няма да го убиеш.
Друго не казах, понеже забелязах,
че не е човек, с когото можеш да спориш.
Изпълнявах нареждания.
Казах му да изхвърли пистолета във водата, но той отказа.
Рече, че ставал и за друга работа.
Държа да подчертая, че когато се замесих в това
беше със знанието,
че ще предупредим момчето.
Не знаех, че ще завърши с неговата смърт."
Казваш, че го е застрелял в главата, къде точно?
Каза "той", мъжът, който го е застрелял,
ще ми кажеш ли името му, Томи?
Дариъс Кнезевич. Кажи го.
Беше Крис Оксли.
Крис Оксли? Той върти Олдам.
Мамка му.
Какво прави той? Да не е сляп?
Това беше златна възможност.
Хайде!
Вземи му топката, кретен!
Боже мой, движи си краката, идиот такъв!
Направете нещо!
Къде е защитата?!
Пак вкараха. Колко стана?
Четири на нула.
Стига. - Горкото хлапе, старае се.
Ето какво, Кейууд,
ако отделяш същото време, за да се съсредоточиш върху действията си,
вместо да бълваш словесна диария срещу всички останали,
ще се справиш по-добре. - Не. Тях трябва да порицаете.
Не си схващат позициите, половината.
Движиш се по много тънък лед.
Ляйняно лекенце.
Хайде, Раян! Давай!
Какво ти каза, г-н Хепсуърт,
когато му хвърли топката?
Нищо. - Не ми приличаше на нищо.
Стори ми се, че те ядоса.
Е, отмъщението е ястие, което се поднася студено.
Откъде го научи? - Видях го в един филм.
Пък и той е псе. Всички знаят, че оправя г-жа Оутс.
Така ли? Г-жа Оутс? Дано го каза на шега.
Освен това е шибан дупедавец.
Ей!
Искаш ли да те арестувам? Мога да арестувам хора, които говорят така.
Освен това, не може да е такъв, след като оправя г-жа Еди-коя си.
Освен ако не си пада и по двете.
Шест на нула? - Вината не е моя.
Ти си вратарят. Естествено, че вината е твоя.
Ето така разсъждават хората.
Дразни те.
Честно казано, има и нещо хубаво.
Не бива да съм вратар. Трябва да съм отпред.
Тогава никой няма да отбележи гол.
Ами, попитай го. Говори с учителя си.
Кажи му, че искаш да пробваш
да играеш отпред. - Така трябва. Кажи му!
Казах му! Не иска да ме чуе. Самовлюбен загубеняк.
Ей! - И оправя г-жа Оутс,
когато не играе за другия отбор.
Какво ти казах? - Това е нападение!
Така ли? Обади се в полицията. - Ето го и него. - Съжалявам, че закъснях.
Дойде тъкмо навреме.
Къде е Роз?
Тя има главоболие, така че...
Честит рожден ден, млади човече!
Поднася ти извиненията си.
Ще правиш ли нещо специално? - Да.
Това. - От Даниъл и Ан, ваучер за скайдайвинг. - Еха.
За утре в Шефилд. - Достатъчно голям ли е?
На 16 години съм! - Всички сте се побъркали,
щом искате да го извърши.
Това е нещо хубаво. Трябва да ползваш въображението си,
не просто да седиш пред екран,
да натискаш бутони и да крещиш.
Защо гледаш мен?
Същият си като него. Как е новата къща?
Много ни харесва. Но й трябва доста работа.
Тя е културно наследство.
Голям късмет извадихте. - И двамата се трудят здраво,
остават само внуците,
после ще можем да си отдъхнем. - Върша всичко по силите си.
Което означава, Клеър, че всичко се разпада
и трябва да се поправи както наредят от "Английско наследство".
Сменя темата.
Великолепна е. Пълна е с дървени работи...
Дървени работи? - Греди!
Всички имат ли си питие? Ричард, какво искаш?
Катрин, чие е това нещо отвън?
Мое е. Тъкмо го купих. - Сериозно?
Дала си пари за него?
Какво е? - Не го ли видя?
Да, ще го стегна,
а после ще направя това, което винаги съм искала.
Ще го подкарам към Хималаите.
Какво си купила, мамо?
Знаеш ли, че повечето полицаи умират до пет години след пенсиониране.
Защо? - Не могат да се откъснат. Не знам.
Нямат друго за какво да мислят,
защото работата им ги е направила огорчени и извратени.
Докато аз броя секундите.
Не ме разбирай погрешно. Гордея се с моите 30 години.
Аз съм най-доброто ченге, живяло някога. Свърших си работата.
Повечето си мислят, че това е краят.
Докато аз ще се превърна в човека, когото винаги съм искала да бъда.
Вече никой няма да ме мачка. Ще казвам нещата такива каквито са.
Най-накрая съм наясно със себе си.
Вече знам, че най-важното
не е да се залепя
за първия безполезен, безнадежден кретен, който се появи.
Ти винаги си била такава. - Вече се и чувствам така.
Дерзай.
Какво друго ти се прави? Зумба? Пилатес? Йога?
Разкарай се. - Защо? - Опасно е. Не си ли ходила?
Йогата е опасна?
Изнесоха ни урок
в участъка през обедната почивка.
Всички здраво се разпърдяхме след първите няколко движения.
Това не е опасно.
Напротив. Отделихме достатъчно метан,
за да разтопим ледена шапка.
Наложи се Грета Тунберг да дойде да говори с нас.
Следващата седмица стана наводнение, в Хебдън. Помниш ли?
Защото се размърдахме в Халифакс. - Кой да предположи?
Може да допринася за вътрешния мир,
но цели крайбрежни градове се срутват в морето
всеки път, когато се сгънеш в поза лотус,
затова не ми говори за йога,
нито гласувай за Зелената партия.
Ще споделя добронамерените си предложения другаде.
Ако обичаш.
Ще ти кажа нещо.
Какво?
Рожденият ден на Раян е, щастливи сме, нали?
Не сме си разменили една лоша дума. Просто се забавляваме.
Да.
Последните няколко години... Не знам.
Всичко ми се струва някак по-лесно, не е ли така?
Продължаваме напред. В крайна сметка.
Сякаш се държи по-добре,
откакто се премести в училище "Елмууд". Мисля, че това е важното.
Ще ми се да знаех какво му каза г-н Хепуърт,
когато стигна при вратата.
Нарекъл го е лайняно лекенце.
Виждаш ли, там е работата.
Никога не знам кога да ти кажа нещо и кога не.
Той ми сподели, докато се суетеше в кухнята.
Знам. Копеле!
Този си го проси.
Виж, това е Джо. - Коя, по дяволите, е Джо?
Джо Мамицата. - Кретен.
Ти си кретен. - Той е кретен.
Кой е кретен?
Хепуърт.
О, да. Той е кретен.
Предизвиквам те да му извикаш: "Натопихте ли си чушката, сър?"
Натопихте ли си чушката, сър?
Ей! Кейууд! Върни се!
Дявол да го вземе, ще ни преследва!
Да.
Съжалявам.
Да? - Здравейте. Роб ли се обажда?
Лия е на телефона. Майката на Пейсли. - Да, аз съм.
Вижте, нямам нищо против, не е проблем.
Но пак се наложи да взема Флорънс и Попи
от училище днес.
Така Пейсли ще закъснее с няколко минути
за урока по танци, което, честно казано, не е важно.
Става дума за Джоана. Малко се тревожа за нея.
Обади ми се четири пъти през последната минута,
за да ме помоли да ги взема и... Вижте, не искам
да кажа нещо не на място,
но тя пие ли?
Роб, още ли сте там?
Хубав ли беше денят ви? - Да.
Къде е мама? - В леглото.
Свали си якето, Попи.
Малко си подремнах. Тъкмо щях да направя чай.
Оная Лия се обади. Взела е момичетата от училище.
Да, имах главоболие. Тя нямаше нищо против.
Четири пъти си... Имаше нещо против.
Попита ме дали пиеш. - Дали пия?
Взела ли си нещо? - Не.
Изглеждаш така, сякаш си взела нещо.
Пак ли си ходила при проклетия доктор?
Не! Просто се чувствах потисната...
Ще разбера дали пак пиеш тъпите хапчета
и ще стане лошо, защото вече водихме този разговор.
Не съм ходила на лекар. - Изглеждаш така, сякаш...
Вижда се, когато си взела нещо. Къде е?
Кое? Ще говоря с него.
Не съм ходила на лекар. - Какво си взела?
Нищо! Полегнах си, защото имах главоболие!
Било е по-сериозно,
щом не си могла да вземеш децата си от училище,
при това не за първи път!
Вероятно не осъзнаваш колко очевидно е за другите хора!
Роб, недей...
Доволен ли си?
Ще направя чай. - Ела тук. Изпразни джобовете си.
Не, няма да си изпразня джобовете! Роб! Остави ме!
Роб, остави ме! Роб!
Ела тук. - Не, почакай, недей. - Ела тук.
Роб, недей. - Ела тук.
Роб!
Престани!
Роб, недей!
Не!
Откъде се появиха тези? А?
Кой ти ги даде?
Колко си взела?
- Две!
От тази опаковка липсват девет,
откога ги имаш? Знаеш ли, че всички,
цялото ти семейство - аз, майка ти, баща ти,
цялото семейство, си мислехме,
че си се отървала от тази глупост.
Ами, беше ми трудно. - Трудно ти било?
Кога?!
Щом ти е трудно, говори с някого.
Откъде си ги взела?
По рецепта ли са? - Не! Не.
Фалшиви ли са?
Тоест незаконни? Може да се обадя на 999.
Как мислиш? Да го направя ли?
Не са незаконни, Роб, това е диазепам.
Незаконни са, щом нямаш рецепта за тях.
А щом не си ги взела с рецепта,
нямаш представа откъде са се взели
и какво има в тях.
Как смееш да внасяш тази мръсотия в къщата ми?
Не влагаш ли мисъл?
Ако някое от момичетата ги намери?
И ги изядат, мислейки ги за бонбони?
Ето затова за нищо не може да ти се има доверие.
Откъде? Откъде ги взе? Кой ти ги даде?
Исусе Христе!
Даже не ставаш за чукане.
На мен може и да не кажеш,
но на полицията ще кажеш.
Сигурен съм, че с възторг ще поискат да научат
откъде са дошли. - Почакай, Роб! Роб, почакай!
Спешна помощ, коя служба ви е нужна? - Полиция.
Свързвам ви. Изчакайте на линия.
Роб Хепуърт.
Какъв е адресът ви, Роб?
Авеню "Холиуел" 22.
Пощенски код?
Да, мога.
За жалост, случилото се...
Г-н Хепуърт? Разпознах името му, когато се появи на екрана,
затова си рекох: "Да-да, лично ще го проверя."
Той не ме позна. Изобщо.
Колко пъти съм стояла отстрани,
измръзнала до оглупяване, на проклетото футболно игрище?
Както и да е, не казах нищо.
Къде се губите? Звънях преди повече от пет часа.
Вечерта е много натоварена, сър.
Щом звъниш на 999, очакваш все някой да дойде.
Не предполагаш, че ще се забавят.
Стана голяма злополука в Литълбороу,
наложи се да изпратя повечето от екипа ми отвъд границата,
за да помогнем на колегите.
А после, ако щете вярвайте,
стана катастрофа на "Пелън Лейн". С две жертви.
Операторът, с когото сте разговаряли,
е установил, че няма никой в безсъзнание,
да не диша, да се нуждае от линейка,
никой, чийто живот е в опасност. Вярно ли е?
Да, но... - Обаждането не е за спешна помощ.
Даже не е за 101 - неспешна помощ, за ваше сведение.
Хубавото в случая е, че ви се падна сержант,
много опитен сержант,
който да уреди нещата, та ще ми кажете ли какво стана?
Къде отиваме?
Оттук ли?
Влязох вътре. Тя седеше на кухненската маса.
Но знаеш ли кое беше най-странното?
Привет, миличка. - Здравейте.
Всички на диета ли сте?
И на мен ми е нужен катинар за хладилника.
Малко забавление.
Храната е гориво.
Уча момиченцата си колко важен е
добре балансираният хранителен режим.
С катинар?
После забелязах, че целият е в "Найки" и "Адидас",
а тя е с евтини дрехи.
Построил си е тухлена къщурка-кенеф,
а тя е бледопепеляво създание,
цялата в синини по ръцете.
Това е жена ми, Джо.
По-рано вечерта, сержант...
Трябваше ли да изпратят сержант?!
... когато се прибрах от работа,
я намерих с лекарства по рецепта, така изглеждаха.
Каквито и да са, едва ли
се е сдобила с тях по рецепта.
Позвънил в полицията, за да предаде жена си.
Що за изрод постъпва така?
Как се казваш, миличка? - Джо. Джоана. - Тези твои ли са? - Да.
Тези твои ли са, Джоана? - Да.
Знаеш ли какво представляват? - Диазепам.
Така ли е, Джо?
Джоана?
Имаш ли рецепта за тях? - Не, няма.
Имаш ли рецепта за тях, Джо?
Ако е диазепам, ти трябва рецепта.
Имах рецепта за диазепам.
Не, нямаш.
Имах преди няколко месеца.
Имаше рецепта за кратко,
защото имаше проблеми,
но се справи с тях по начин, достоен за възхищение.
Аз съм учител. Трябва да мисля и за моята работа.
Не мога да допусна нищо незаконно в личния ми живот,
Джоана го знае.
Не си ги взела с рецепта, така ли?
Да. Не... - Попитайте я как се е сдобила с тях.
Намерих ги.
Къде ги намери?
Питайте я къде ги е намерила.
Съжалявам, Джо, налага се да те арестувам.
По подозрение за притежание на контролирани наркотични вещества.
Разбираш ли?
Дайте ми няколко минути да се обадя на майка ми,
за да дойде от Сидал, сержант.
Имам две заспали момиченца. Не мога да ги оставя.
Не си длъжна да говориш, ясно, миличка?
Но може да навреди на защитата ти, ако при разпит не споменеш
нещо, на което впоследствие да разчиташ в съда.
Разбра ли?
Да. Мамо? Извинявай. Легнала ли си си вече?
Можеш ли да дойдеш? - Имаш ли яке, миличка?
Няма да те закопчая. Никой няма да те унижава.
Ставай, сладурче.
Няма нужда да вдигате майка си от леглото.
Ако искате ни последвайте, но няма нужда.
Изчакай, мамо. Съжалявам. Ще се кача в колата с вас.
Не, няма. Не предлагам таксиметрови услуги
и вие не сте арестуван.
Както казах, може да ни последвате,
но ще седите на рецепцията,
защото в стаята за разпити ще сме само аз и тя.
Ще предам някого да се обади, когато тя има нужда от превоз,
но ще е след полунощ.
Да, веднага. Мамо. Веднага.
Опитах се да я разговоря в колата,
но не успях да измъкна и гък.
Обикновено се разприказват.
Когато ги отървеш от човек като него,
не можеш да ги спреш да говорят.
Но не изкопчих нищо.
И така, Джоана. Ще те пусна под гаранция.
Означава ли, че мога да се прибера вкъщи?
Да.
Става ли?
Да.
Благодаря.
Тези отиват за изследвания
и в зависимост от това какво получим от лабораторията,
ще бъде взето решение дали ще има обвинение.
Разбра ли?
Колко време ще отнеме?
Около седмица.
Ще вляза ли в затвора?
Не, миличка.
Не и при първо провинение.
Щях да я пусна с предупреждение,
ако ми беше казала направо
откъде ги е взела, но не го стори.
Повтаряше някакви глупости
как ги е намерила на пода зад някаква тоалетна.
Страхува се от някого. - О, да.
После я попитях за белезите по ръцете й,
сякаш не знам, и каква изненада, бяха от него.
Тогава научих част от историята.
Депресия, тревожност, пристъпи на паника.
Лекар й е предписал кратък курс на диазепам,
за 4 месеца се е пристрастила,
но той не й е изписал повече.
Получила е болки в стомаха, гадене, сърцебиене, още пристъпи на паника.
Рекох й: "Говори със сестра ми. Тя ръководи група..."
Спомена ли й, че идват повече хора,
пристрастени към лекарства, отколкото към хероин?
Да. И се опитах да й обясня,
много внимателно, какво е принудителен контрол
и не е нормално да се живее така.
Предложих й да я заведа в отдела за закрила,
но тя не прие, заради момичетата, което...
Е...
Нито има пари, нито вижда майка си и баща си,
защото той не ги харесва.
Същото е с приятелите й, тя вече няма такива.
Казах й: "Позволи ми да ти помогна. Той те изолира,
свежда те до ролята на дете."
Насила хубост не става.
Отвърна ми: "Трябва да тръгвам.
Той ще ме чака на рецепцията,
което, стой та гледай, си беше така.
Зловещо е, като се замисля, че преподава на Раян.
О, да. Следващия път, докато гледам отстрани
на футболното игрище, ще се постарая да ме забележи.
Това ще го шокира.
Така. Добре.
Изчакайте ме там.
Точно така.
Влизай вътре, миличка.
Какво има? Мръдни си ръката.
Кутиите за обяд.
Тази е твоята, нали, миличка?
Започни отначало. Какво казваше?
Снощи, пред къщата по-надолу
спря полицейска кола. Около 20 минути по-късно
вкараха жената на задната седалка. - Коя къща?
Тази с червеното ауди. - Коя жена?
С двете момиченца.
Кога е станало? - Снощи.
По кое време? - Не знам.
Към 22-23, 23:30 ч.
И са я вкарали на задната седалка на полицейската кола? - Да!
Боже мой. Да не го е убила? Арестували са я?
Татко! Седнал си върху домашното ми!
Жал ми е за децата. Тези деца!
Малката, Попи. Никога не си сваля якето.
Мамо!
Татко ми смачка домашното по химия с кльощавия си задник,
занимавах се с него почти половин час снощи.
Казваш, че е била арестувана?
Вкараха я отзад в полицейската кола.
Здрасти. - Имам само десет минути. Чух от Хания...
... тази сутрин, че те е видяла да тръгваш с полицейска кола снощи.
Да. Заради него. Обади се на 999.
Защо? - Намери от хапчетата, които ми даде.
Как? Къде са сега?
Той ги предаде на полицията. - Шегуваш ли се?
Няма да успеят да ги проследят до теб.
Отърва ли се от опаковката?
Да. - Напълно? - Да.
Сигурна ли си? Това е сериозно!
Сигурна съм.
Какво са взели? - Само хапчетата.
В какво?
В пликче, пликче, което имах. - Това е важно, Джоана.
Те знаят как да издирват неща. - Не съм глупава.
Каква свиня, да се обади в полицията. Та ти си му жена!
Повтарях ти.
А какво им каза за това откъде си ги взела?
Казах, че съм ги намерила на пода зад тоалетната в кръчма.
Повярваха ли ти? - Не знам.
Записа си го, полицайката,
изглеждаше по заинтересована от това какво копеле е той,
вместо нещо друго. - В какво те обвиниха?
Още в нищо. Ще изчакат, докато хапчетата се върнат,
след като, не знам, бъдат анализирани.
Няма да успеят да ги проследят до теб,
нали така? - Без опаковката няма.
Категорична си, че си ги извадила от блистерите,
както и от кутиите?
Да.
Хубаво. Най-добре да тръгвам.
Ще ми дадеш ли още малко?
Ще ти ги извадя.
Имаш ли в какво да ги сложиш?
Искаш ли да си легнем?
Не, остави.
Отивам на работа.
Добре.
Г-н Брукс е дошъл за рецептата си, г-н Бхати.
Ще влезеш ли, Езра?
Заповядай.
1200 лири.
Нали винаги се отърваваш от опаковките?
Преди да ги дадеш на хората.
Да не ме смяташ за тъп?
Не, само...
Кофти ден?
Не.
Още трима души се интересуват. Имам клиентела.
Бих могъл да раздам още 120 бонбони следващата седмица.
Мисля, че най-добре е да сме умерени.
Става ли?
Ти си добър самарянец, г-н Бхати.
Правиш света по-добро място.
Това е начинът.
Добре.
Добро утро, миличка. - Как си?
"При Граполо". - Не.
Ще го резервирам. - Недей.
И ще запазя АББА.
Сериозно? - Резервирай каквото щеш.
Аз ще съм си у дома и ще пия чаша чай.
За бога, какво ти става?
Нямаше тържество за пенсионирането ти!
Не съм се пенсионирала!
Пенсионира се от това да си ченге.
Мисля, че имах сбирка с питиета.
Но аз не съм популярна като теб.
И аз не съм.
Популярна си!
В определени кръгове.
Вероятно всички ще се отбият, ще ме обсъждат и ще кажат...
Какво искаш да кажеш "в определени кръгове"?
Популярна си в определени кръгове.
А в кои кръгове не съм?
Не знам. Ти ми кажи.
Ти твърдиш, че не си популярна.
Но за кого си мислеше...?
За никого. - Щом го каза? - За никого! - Кого имаше наум?
Има неколцина от началството дето си ядосала
през годините, нали?
Веднъж рече на Майк Тейлър
да си завре семенцата в задника.
Възможно е това да е преобърнало играта.
Както и да е, много си популярна сред
войската, бандата и редовите служители.
Когато не ги дразниш.
Само си върша работата.
Стегнах ги.
Съжалявам, ако това ме прави непопулярна.
Ти нямаше сбирка с питиета. - Имах!
Не помня да съм идвала.
Намръщи ли се?
Или е нямало, или не си ме поканила.
Защо да не те поканя?
Естествено, че те поканих.
Не мисля, Джойс.
Забрави.
Добре.
Цяло чудо е, че изобщо имаш приятели.
Нямам, според теб.
Според теб, съм Били-Без-Другарчета.
Боже, трудна работа си.
Катрин? - Майк! - Имаш ли минута?
Нямам, но понеже си ти
и имам нужда от всеки приятел...
По дяволите! - Добре ли си, Джойс?
Никога не знам дали се шегува или се държи като идиот.
Резервира ли "При Граполо"? - Не, не съм.
Искаш ли аз да го сторя?
Ако притежаваш упорство и решителност,
заповядай, пиленце.
Седни.
Получих обаждане.
Може да е нищо.
Ще ми загатнеш ли? - От Саманта Грийнууд.
Познаваш ли я? Работи в затвора в Дюсбъри.
Не знам. Вероятно.
Присъствала е на конференция в Рединг миналата седмица,
или тази преди това, имало е много служители като нея.
Някой й е споменал, че някой друг е казал,
че Катрин Кейууд явно е омекнала,
след като позволява на внука си да посещава Томи Лий Ройс.
Какво?
Чакай малко. Някой е предал на някой, който е казал на друг, който е казал на нея,
на Саманта... - Ето телефона й, ако искаш да й се обадиш.
... че е видял Раян? - Не, невъзможно.
Сигурно е говорено със служител на затвора,
който е казал, той или тя,
че по време на свиждане
е видял Раян да посещава Томи.
Информация от четвърта ръка.
Врели-некипели, пълни глупости.
Не знаех дали да ти го кажа или не.
Както и да е, имаш номера й.
Станало е някакво объркване.
Откъде познава Раян?
И как ще успее да стигне дотам?
Тъкмо навърши 16 години, не е особено организиран.
Едва наскоро сам пътува с влак до Лийдс, с Ческо,
и това му беше сложно. Как ще стигне до Грейвсенд и ще се върне
съвсем сам, без да разбера?
Той не е в Грейвсенд. Ройс.
Прехвърлен е в Шефилд.
Кога?
Преди 18 месеца, две години. Не знаеше ли?
Откъде да знам, Майк? - Мислех, че има съдебна заповед,
която му забранява да общува с теб или Раян.
Без значение къде се намира.
Да, имаше такава, поднових я.
Досега може и да е изтекла, защото,
за бога, колко време мина? Седем години?
Не сметнах, че има нужда да я подновявам.
Той изобщо не го споменава, слава богу. Даже не мисли за него.
Не се сещам за последния път, когато го спомена.
Каквото и да е чула,
мисля, че не е вярно.
Ще го попиташ ли? - Не, не, не.
Няма да го направя.
Тя каза ли нещо друго?
Не. Само, че е бил с мъж и жена.
С мъж и жена?
Задължително е.
Всяко дете трябва да е придружено, ако е под 18 години.
Какъв мъж?
Каква жена?
Сигурно имат архив на разрешенията за свиждане в затвора, Майк.
Така е. Ще разбера кой е началника и ще му пратя имейл.
Не разчитай много.
Службата на затворите е по-зле с персонала и от нас.
Едва ли остава много до датата на делото на Ройс
за убийството на Гари Гаковски.
Следващата седмица е. Заминавай.
Прави се на заета.
Ще ти дам сигнал, ако чуя нещо.
Не се тревожи, Катрин.
Както каза, сигурно са врели-некипели.
Буенос диас.
Ми коче еста данадо.
Пердон, но ло ентиендо.
Подрия репетирло, пор фавор?
Пердон, но ло ентиендо.
Подрияс репетирло, пор фавор?
Донде еста ел тайер меканико мас серкано?
Върнах се право вкъщи
и прерових спалнята му. Нищо не открих.
Какво очакваше да откриеш?
Писмо?
Разрешение за свиждане?
Мисля,
че е малко вероятно, Катрин.
Да, знам. Но изведнъж Ройс
се оказа в Шефилд, което изобщо не знаех,
някакви мъж и жена са го завели,
или са завели някой друг.
Може да има и други деца,
не знам, но ми хрумват разни работи.
Не може да са Даниъл и Ан,
защото не би го доближила, също като мен.
Не сте вие с Роз. - Определено не сме ние с Роз.
Клеър и Нийл го водеха на футболни мачове,
докато бях на работа...
Виж, за Нийл не съм сигурна.
Никога не съм била, но Клеър не би го сторила.
Не би ми го причинила, нали?
Не. Не. Не. Не.
После се замислих, може да е майката на Ческо
и някакъв тип, когото познава,
но защо им е да го правят?
Или пък някой учител, но защо?
Не е етично, не би посмял,
не се сещам за никой друг.
Нев например.
Нев го води да гледа "Манчестър Юнайтед", но...
За нищо на света не би го сторил.
Също като Ан.
Така че не знам. Не знам.
Какво става с Роз?
Спи в стаята за гости.
Съжалявам.
Нев ме покани да излезем да хапнем.
Нев?
Обади ми се след чая за рождения ден на Раян.
Не ревнуваш, нали?
Ами, ти си знаеш, успех.
Достатъчно възрастен е, за да ти е дядо, но...
Едва ли. За колко стар го имаш? На 70?
Поне.
На 75?
На 76, 77?
Ан знае ли?
Ами Даниъл? - Едва ли е незаконно.
Не. Просто...
Какво?
"Кажете ми, Катрин, кое беше първото, което ви привлече
у милионера Невисън Галахър?" - Разкарай се!
Видя ли, усмихна се.
Попитай го.
Попитай Раян директно за другото.
Няма. - Защо?
Защото не искам да му пълня главата с идеи
да го посети в затвора, ако още не са му хрумнали.
Заповядай, миличка.
Мога ли да ви помогна?
Братовчед ми иска да види аптекаря...
Лично е.
Г-н Бхати?
Да?
Братовчедът на този мъж...
Английският му не е добър.
Беше с едно момиче
и си мисли, че може да е прихванал нещо.
Има подуване и нещо като секрет.
Обаче не е регистриран при тукашен личен лекар.
Добре.
Заповядайте.
Насам. Елате.
Минете, миличка. Аз просто чакам братовчед си.
Седнете.
Ще ви дам нещо, което да облекчи симптомите, но...
Чух, че си започнал да помагаш на хората, Файзал.
Нямам против.
Само че ние движим по тукашните пощенски кодове, не ти.
Ясно ли е? - Да.
Да, добре. И без това си мислех,
че съм захапал повече, отколкото мога да сдъвча.
Да, но...
Хубаво, но работата е там,
че искаме да продължиш да се занимаваш с това.
А когато прибереш печалбата,
ще я дадеш на нас, става ли?
Не, няма. Не мога. - Ще го направиш.
Не мога, защото полицията може да е по петите ми.
Е, докато не се уверим по един или друг начин,
ще се придържаме към уговорката, разбра ли?
Знаем, че си докарваш над 1800 лири на седмица. - Не!
Напротив.
Няма да ме минеш.
Не са чак толкова! Взимам най-много хилядарка.
В такъв случай, ти ще попълниш разликата. Или ще продадеш малко повече.
Казах ти, полицията може да е по петите ми.
Не се тревожи за полицията.
Какво искаш да кажеш?
Вече от мен трябва да се тревожиш.
Знаем къде твоята Мария и малката...
... Хания ходят на училище.
Следим ги. Знаем по кое време тръгват,
на кой автобус се качват.
Знаем в чии къщи ходят на гости вечерно време,
кога трябва да са на училище. - Кои сте вие?
Вероятно знаем по-добре
за тях от теб.
Слушай, Файзал.
Никой не иска да пострадат.
Някой да ги отвлече
и да се държи с тях като с кучки.
Нали?
Аз не искам.
Ти не се тревожи за полицията. Става ли?
Ние ще се тревожим за полицията.
Ще се видим след два дни.
Не! Това е... - Не ти ли е удобно?
На мен ми е удобно.
Най-добре ми приготви пакет
с каквото там ще ми дадеш.
Не искаш девойчето отвън да си помисли разни работи.
Ще се върне да ви види
след два дни, става ли?
Благодаря.
Обадих се в Регулаторната агенция за лекарства и здравни продукти,
да ги попитам за незаконното разпространение на диазепам
във и около Еланд.
Тъкмо ми върнаха обаждане:
"Наясно сме, че има проблем, води се текущо разследване."
Кнезевич? - Без съмнение.
Да, по-прелестните отвсякога Кнезевич.
Хората с тефлоново покритие.
Трябваше да им кажа: "Не бързайте,
ще почистим след вас, както обикновено."
Какво?
Получих сведения за теб от затвора в Шефилд.
Няма да ти харесат.
превод: teali