Липсващата руда.
Крадена, скрита и продадена в чужбина. - От Джака и Тес?
Не съм ли длъжен да помогна на съпругата на приятел?
Вдовицата на приятел.
Искаме да споделим една вест. - Бременна е.
Дете? Това е чудна новина!
Сплашването на Енисови и Деспардови трябва да спре.
Колкото и да ценя изгодата,
поддържането на превъзходство е по-полезно в дългосрочен план.
Предполагате, че един верен англичанин
не би предал родината си?
А ако тази страна е безполезна?
Възможно е, в крайна сметка, да сте от полза за републиката.
Да се споразумеем, когато стъпя на кораба,
да забравиш, че си ме познавал. - Както ти ще забравиш мен?
Постъпките ми може да се сторят странни
на Демелза и на теб. Това е най-опасното нещо,
с което съм се захващал.
Представяте ли си я? - Френската флота на хоризонта?
На добър път!
превод: teali
Пет месеца по-късно
Не споменавате семейството си.
Работата ми тук е първата ми грижа.
Жена ви не задава ли въпроси?
Жена ми си знае мястото.
Благославям деня, в който тя ме отпрати.
Понеже тъй ми хрумна идеята да крада руда. Ако не беше станало,
щяха ли франсетата да слязат на брега и да кроят планове?
И да проправят път за генерал Тусан и армията му.
Така е.
Не сега, Тес.
Прощавай.
Постъпих небрежно.
Имаме работа за вършене.
Струваш ми се малко по-укрепнал.
Има дни, в които почти забравям лицето й
за два часа наведнъж.
Помниш ли съвета ми?
Да си намеря занимание?
Той вече има занимание.
Племенникът ми е войник.
Винаги готов за действие.
Съвсем не те разбирам.
Минаха месеци, откакто губим ценна руда и въпреки това
не правиш нищо, с което да попречиш на Джака или Тес.
Не се ли разбрахме да изчакаме,
докато не узнаем пълния размер на кражбата?
Вече не знаем ли?
А складирането на оръжията? Какво ще кажеш?
Адингтън и Бонапарт скоро ще подпишат примирие.
Нападение е малко вероятно.
Не каза ли, че Адингтън е глупак, щом се доверява на французите?
Казах го,
но един скромен провинциален скуайър следва да зареже лондонските работи.
Господа, още ли сте тук?
Компанията на сър Джордж трябва да е много вълнуваща.
Трайната ви привързаност към Корнуол е трогателна.
Климатът добре ли ви понася? - Рос.
За разлика от Лондон, който си остава доста напечен.
Съпругът ви се смята за победител, госпожо.
Очерни името ни.
Помогна на дъщеря ми да избяга с блудницата на Деспард.
А сега се надява да ме види задържан за корупция.
И за лъжесвидетелство, клевета,
жестокост, убийство.
Чухте ли, госпожо? Има намерение да ме ме подведе под отговорност като предател.
А аз - да го обеся като такъв.
Да се обзаложим ли кой първи ще успее?
Рос, да си вървим.
Не, остави ме да пийна. - Узнах, че капитан Полдарк
не се задържа в Лондон последните няколко месеца.
С добро основание.
Ругаят името му в Уестминстър.
Заради? - Якобинските му пристрастия.
Слабостта му към предатели.
Имате предвид полковник Деспард?
Може Полдарк да се запише във френската армия.
Понеже няма шанс да бъде
приет наново в английската.
Предателството повод за веселие ли е, сър? - Предателството
е двупосочно, сър.
Щом собствената ти страна те предаде,
кому дължиш вярност?
Добър ден ваше благородие. - Тес.
Напоследък не те виждаме много в Соул.
Не, госпожо.
Имам си други занимания.
Струва ми се разранена.
Как се сдоби с нея?
Не помня.
Пази се, Рос.
Прилича на лека драскотина,
но може да загнои и да тръгне възпаление.
Не искам да те загубя, Рос.
Страхуваш ли се от това?
Понякога.
Напоследък повече.
Чудя се къде ходиш.
Управлявам мина.
И къде се губиш толкова дълго.
Предпочиташ да бях в Лондон?
Колкото до това, е все едно, понеже
Хансън и Мерсерън ни преследват и тук.
Те не са важни.
Защо ли се съмнявам?
Съмняваш се във всичко, което кажа.
Имам ли основание?
Не.
Нямаш основание.
Не, господарю Валентайн, не може.
Защо да стоя далеч от мината?
Искам да науча за медта.
Рудодобивът е в кръвта ми.
Би трябвало да имам своя собствена мина.
Може ли да имам, татко?
Ще ми дадеш ли една?
Господарю Валентайн!
Нагло диване!
Полага му се хубав пердах, заради безочието.
Или си станал сантиментален,
понеже много го глезиш?
Не, замислих се колко ще се ядоса бившият й собственик,
ако превърна в играчка любимата му "Лежър"
и я поверя на едно дете.
И това ако не е проповедник Карн!
Минаха векове, откак за последно учихме заедно!
Как върви учението?
Тес?
Хванах по-едра риба от теб в мрежите си, проповеднико.
Помисли само, вече имаме 27 ученици.
Ще ми липсват.
Ала знам, че ги оставям в чудесни ръце.
Как ще се справя?
Толкова много разчитах на теб през последните месеци.
Сякаш сме... - Сестри?
Не.
Никога няма да станем такива.
Сам и Тес вече не учат заедно.
Вероятно е научила
всички възможни уроци.
Аз определено научих моя.
Рос, мнозина тукашни биха се стълпили край Бонапарт.
Стига да имаха възможност и приличен мускет.
Сега ли? - Не сега.
Защо не? - Някой може да дойде.
Ще има кажем да се разкарат.
Посмей да ми откажеш.
Кажи, че не ме желаеш.
Смея ли? - Тогаз тялото ти да дръзне, моето също.
И двамцата знаем, че го копнеем.
Именно заради това, да намерим по-подходящо място,
при сгоден случай,
където ще сме на спокойствие, за да се насладим докрай.
Иди на плажа. Те ще ни чакат.
Ето я - "Уийл Лежър".
Една мина е пълна с чудеса.
Кой го твърди? - Чичо Рос.
Гледай ти!
Явно почитамемият депутат на Труро не е толкова честен.
Чудя се какво ли ще каже кухненската слугиня.
Би могло да е само контрабанда,
имайки предвид миналите му простъпки.
Но да върти сделки с французи при всички случаи е...
Докато мирът още не е подписан.
Държавна измяна, чисто и просто.
А ако го уличим за нещо повече от контрабанда...
Как беше в мината?
Като във всяка мина.
Дълбоко, тъмно, студено и влажно.
И самотно?
Освен няколко гладни плъха, да.
Рос. - Паят е отличен.
За колко необходима смяташ
честността между съпрузи?
Винаги ли е за предпочитане?
Така смятам.
На всяка цена?
Да.
И все пак, замисли се, няма ли
някои теми,
хора,
минали събития,
за които никога
не съм те разпитвал подробно?
И ти също,
нямаш ли
подобни пропуски?
Щом зададеш въпрос
не може да го върнеш назад.
Нито да не чуеш отговора.
И изобщо да не търсим истината?
Сигурни ли сме, че винаги искаме да я чуем?
Вземи си чантата.
Клоуенс, бонето.
Отивате в Килеуарен? - Гарик, ела!
Мога ли да попитам защо?
Кога те загубих, Рос?
Не си ме загубила.
Когато погледна лицето ти, виждам непознат.
Ще се превърна в непознат, ако решиш да ме изоставиш.
Тогава пак стани предишния мъж.
Този мъж вече не съществува.
Тогава заминавам.
Прости ми, но звучи
малко крайно.
Защото смяташ съпружеската вярност за какво,
досадна подробност? - Да съм го казвал някога?
Не на думи,
а на мисли. - Какви мисли?
За твоето увлечение. - Моето "увлечение"?
Каролайн, непрекъснато ли ще го повтаряме?
Да, възхищавах се на Кити.
Не съм го пазил в тайна. Но защо?
Защо си въобразяваш, че чувствата ми са били по-силни?
Защото не за първи път
се влюбваш в нечия чужда жена.
Карън Даниел.
Моля, извини ме. - Къде отиваш?
Да направя каквото трябваше още преди месеци.
Да, пуснах я да си върви. Така е най-добре.
Възможно ли е? - Преди месеци ти казах, че постъпките ми
може да ти се сторят странни. - Такива са.
Помолих те да не ме разпитваш. - От месеци
не съм го правил, но сега...
Не е време да започваш.
Рос, каква наглост, убеден си, че това не засяга
никого, освен теб. Още ли не си разбрал,
че премълчаването разрушава?
От опит ли говориш? - Да, от опит.
Понеже знам, че преобръщат животи,
постъпките и техните последствия. - Чии постъпки?
Моите постъпки? - Твоите постъпки.
Какви последствия?
- Питай Джордж.
Живее с тях всеки ден.
Загуби съпругата си,
знаейки, че те е обичала. - Не мога да го променя.
Не, но можеш да промениш това. Не лъжи Демелза,
не я дръж на тъмно. - Само за да я предпазя. Де да знаеше,
де да разбираше... - Помогни ми да разбера!
Някои мои постъпки могат да бъдат изтълкувани погрешно.
Като изневярата ти с Тес?
Демелза знае ли? - Знае.
Възможно най-скоро я прекрати и моли за прошка,
моли я да се върне при теб. - Не мога.
Рос. - Няма.
Угодно ми е Демелза да е далеч от Нампара.
Вече не я ли обичаш? - Дали я обичам? Мили боже!
Не, вече не я обичам.
Получих бележката ти. Кога пристига той?
Всеки момент.
Казва се Тусан.
Генерал Тусан?
Известен ли е?
Много го обсъждахме в Марлоу.
Какъв е? - Прочут военен стратег,
майстор на сабята. Защо са го изпратили?
Планират нашествие. - Значи са сериозни.
Някакви слабости?
Арогантност. Слабост към дамите, хубавото вино, меките легла.
Едва ли "Уийл Лежър" ще му се понрави.
Именно затова предложих нещо по-подходящо.
Да ви представя генерал Жул Тусан.
Сенатор и маршал на империята.
Капитан Рос Полдарк.
Моят племенник - кадет Джефри Чарлс Полдарк.
И двамата на вашите услуги, генерале.
Сам ли живеете тук, капитане?
Жена ми и семейството отсъстват.
Няма да бъдем безпокоени.
Благодаря, Бъркет.
Генерал?!
Спипахме го. Заговорничи с французите
на най-високо ниво. - Обесването му ще е
още по-впечатляващо от това на приятеля му.
Племенникът-диване ще го последва.
А нашето връщане на власт ще бъде повсеместно.
Първата вълна на нашествието
ще бъде малка и ограничена, но ако е успешна...
Незабавно ще изпратим втора.
И кога предлагате да стане? - Най-рано следващия месец.
Преди да бъде подписан мирът? - Да.
Отлично.
Имате писмо, сър.
Подаръци за бебето?
Да.
Падаща звезда.
Обещай ми, че нищо, което ти кажа няма да стигне до Демелза.
Имаш думата ми.
Да. - Този.
Мисля, че разговаря
с хората в църквата.
Как може да си въобразяваш, че ще се получи?
Няма друг начин.
Много добре, да, ще ти помогна.
Макар че успехът ти е малко вероятен.
Благодарности.
Бързината е съществена.
С генерала ще посетим "Уийл Лежър" днес.
Докато ни няма, влез сам в Нампара и иди в библиотеката.
Под килима до прозореца
на пода има отвор.
Докато сме в Нампара,
друга дружина ще е в "Уийл Лежър".
С каква цел?
Фойерверки? Скално срутване?
Възможно най-впечатляващите.
Ето защо извиках майстора.
Мога ли да разчитам на всички ви?
За Бог, краля и родината.
Излизайте. - Скъпа,
къде сте тръгнали?
Пруди изведи децата навън, моля те.
Да, девойче.
Насам, малки пакостници. Ще почакаме отвън.
Каролайн,
много мислих как да постъпя.
Не виждам друг изход.
Когато го чух как говори на Тес,
се сетих за Елизабет.
Не биха могли да са по-различни.
Болката си е същата.
Надявах се,
че Рос е научил урока си.
Видно е, че не е сторил нищо подобно.
А вечно да се чудя...
Вечно да се чудя
дали са в обятията си?
Дали той й шепне същите
нежни думи, които някога шепнеше на мен?
Агонията да не знам, да нямам и миг покой...
Не, не мога.
Вярата ми е прекършена.
И не може да се поправи.
Приятно е да видя колко добре охранявана е мината.
И оръжейното ни скривалище е забележително.
Много са тукашните симпатизанти
и, както забелязахте, имаме с какво да ги въоръжим.
Сбогом, приятелко.
Довечера заминавам при Верити,
докато капитан Блейми уреди да ни качи на кораб
за Лисабон или за Америка, Ямайка.
Ямайка? - Защо не? Ще сме
цяла дружина посестрими.
Кити, Сесили и аз. - Демелза,
скъпа, не можеш.
Каролайн.
Дуайт няма да ми прости.
Впечатляваща сабя, капитане.
Умеете ли да си служите с нея?
Никак, в сравнение с вас.
Може ли? - Разбира се.
Вярно е, че притежавам ловкост.
Практиката е най-важна,
като с всяко оръжие.
И както французойките ще потвърдят,
много се упражнявам.
Как гледа Бонапарт на нашия министър-председател?
С голямо презрение.
Смята го за глупак-блюдолизец.
А предложеното примирие...
Ще ни даде време да си отдъхнем,
отпочинем и презаредим силите си.
Никой не подозира нападение,
точно преди подписването му.
Моят предпочитан вариант. - Както и моят.
Тази страна не заслужава свобода.
Тя наказва верността и възнаграждава корупцията.
Да начертаем план.
Знаете количеството боеприпаси.
А теренът ми е добре познат,
приливите и отливите, местните.
Колко души предлагате да ни изпратите?
Две хиляди.
И й е позволил да се сближи с него?
От страх, че иначе ще застраши целия замисъл.
Мили боже!
Как е могъл да го стори?
Да ме лъже толкова време, в очите?
Ами Тес, така да злоупотреби с нея?!
Не бива да я съжаляваш. - Жал ми е.
Отдала му е сърцето си, знам колко лесно става.
Глупачка ли съм?
Или светица.
Такава никога няма да стана. Нито пък искам.
Всичко ще е готово. Разчитайте на мен.
Чест е да служа на Франция.
И Франция няма да се поколебае да ви възнагради.
Да се оттеглим ли в гостната?
Имам чудесен ром.
Внос от Франция? - Естествено.
Да вдигнем наздравица за успеха на начинанието ни.
Знам какво ти се върти в главата, девойче.
Г-н Рос бая се е потрудил да те опази,
няма да погледне с добро око.
Не се и съмнявам.
Дий!
Не се бой. - Как да не се боя?
Помолих я да поседи при теб.
За Лондон, възможно най-бързо. - Да, сър.
Дий!
От Полдарк.
"Френската флота е държана в готовност за нашествие
най-рано следващия месец."
Мисълта да гледам как го отвеждат в затвора в Труро!
С подсмърчащата кухненска слугиня, цивреща подире му.
"Тези подробности, които с мъка изкопчих от
генерал Тусан, бяха старателно
и тайно записани от Дуайт Енис.
Надявам се, че ще послужат като доказателство за френските намерения,
както и моето желание да служа на короната."
Проклет да е! Ще бъде провъзгласен за герой.
Как?
Този рапорт няма да стигне до Уикам.
Но ако стигне до генерала...
Не държа много на съпружеската вярност.
Ако ми се удаде случай...
И дамата е благосклонна.
Аз лично предпочитам
тръпката на гонитбата.
Че кой не я обича?
Моля за извинение.
Нямах представа, че имаш компания.
Това очарователната ви съпруга ли е?
Да.
Демелза, това е
стар другар от времето в Америка.
Жул Тусан, на вашите услуги, госпожо.
Простете, че се натрапих, сър.
Не сте се натрапили.
Това, в края на краищата, е вашият дом.
За малко да ме лишат от удоволствието да се запозная с вас.
Съпругът ми е доста властен. Пази ме само за себе си.
И не смеете да му се опълчите?
Как бих могла, сър?
Той е моят господар.
А също така е предал
вас.
Наздраве! - И за твое здраве!
И за твое здраве.
Навън! - Какво става тук?
Имате ли доказатество, мосю? - Имам, в джоба си,
писмо от този мъж, прихванато на път за Лондон.
Пълен отчет за плановете ви,
адресирано до ръководителя на тайните ни служби.
И защо ми го споделяте?
Защото не притежава нито чест, нито вярност към страната си.
Да, вярно е.
Понастоящем ми е най-угодна смъртта на този мъж,
както намерите за добре.
Капитане.
Много ме разочаровахте, капитане.
Мислех, че съм открил съюзник.
А вместо това...
Може ли?
Простете, ако килима ви стане на петна, налага се да извърша
малка екзекуция, преди да подновим разговора си.
Сър,
от душа и сърце
имате благословията ми.
Наистина ли мислите да ме отървете от този злодей?
Вие
няма да ме умолявате за него? - Да ви умолявам?
Ненавиждам го.
Какво?! - Той е лъжец и грубиян.
Непрестанно нарушава брачните си обети и
наранява сърцето ми.
Затова да, презирам го.
Блаженство ще е свободата, ако го пратите на оня свят.
С радост ще ви угодя, госпожо. - Но не твърде бързо.
Искам да го видя
унизен
преди смъртта му.
С най-голямо удоволствие.
Простете, мосю,
не е ли по-добре веднага да сложите край?
Вие, сър, сте пълен простак.
Защо да си служим с груба сила,
след като може да приложим изкуство?
Изберете оръжие.
Револвери или саби? - Саби, разбира се.
Поне ще умрете като войник.
Къде ти беше умът?!
Не се ли сети да кажеш на някого?
Тя ми забрани.
Предупредих те да не й казваш!
Фитилите са готови. - Заки, окажи ни честта.
Побързайте!
Може да съм сложил малко повечко барут!
Добра работа!
Ще пуснем франсетата по-късно.
Казвам ви, мосю, искат да ви надхитрят!
Започваме ли?
Искате ли да ви улесня, капитане?
Започваме ли?
Само това ли можете?
Беше твърде лесно.
Госпожо.
Любима!
Мъртъв е. - Мъртъв?
Какво? Аз ли...?
Предпочитам да беше убил другия, но да не бъдем ненаситни!
Не мърдайте, дайте да видя.
Едва ли смяташ да го пуснеш на свобода. Довърши го.
Отърви се и от двата трупа. Кой ще разбере?
Примамливо е,
но ми хрумна по-добра идея.
Колко е зле? - Ще остане на легло няколко седмици,
но ще оздравее.
Господарке, ела бързо!
Какво? Какво има?
Благодаря, приятелю. - За какво?!
Показахте истинската природа на верността.
Бягай напред.
Чиито плодове, убеден съм, скоро ще оберете.
Ще си взема писмото до Уикам.
Да ти предложа бренди?
Не, благодаря.
Да не мислиш, че ще те отровя?
Не бих го изключил.
Явно никога няма да станем най-добри приятели...
Каквито и да е приятели.
... но ти дължа благодарност. - Спести си труда.
Жестът не беше от загриженост за теб,
а от преданост към родината ми. - Задължен съм ти, въпреки това,
а това положение не ми е никак удобно.
А аз пърхам от задоволство.
Да се върнем към обичайната враждебност?
С удоволствие.
Морвена.
Морвена! Всичко е наред.
Върви добре, Морвена.
Розина, хвани я за ръка.
С теб сме.
Дръж се, Морвена.
Към края сме, Морвена. Към края.
Браво, Морвена, браво!
Красавица е!
Вземи, поздрави дъщеря си.
Красивото ми момиче!
Любима!
Имаме дъщеря.
Дъщеря!
А ти си безопасност. Всичко е наред.
Както се надявахме.
Какъв ден. Каква любов.
Така ще я кръстим.
Ловдей. (любов + ден)
Ловдей Карн.
Добре дошла, Ловдей.
Едва ли ще съумея да ти се отблагодаря.
Как изобщо ти хрумна подобен план?!
Нямаше план. Толкова бях уплашена, че изтърсих
първото, което ми мина през ума. - Суетата му го довърши.
Знаех, че ако уцеля подходящия момент...
И аз на това разчитах.
Не биваше да крия от теб.
Ти ми спаси живота.
И ти спаси моя, много отдавна,
когато ме измъкна от кучешкия бой,
направи ме своя кухненска прислужница, а после и своя съпруга.
Мислех само как да те спася.
Рос, отдавна съм ти задължена.
Ако това е някаква отплата...
Дългът ми към теб не може да бъде изплатен,
но през остатъка от живота си
ще се старая да го правя.
Дий!
Предпочита теб, Морвена, което може да е само за добро.
Може ли да я подържа?
Разбира се.
Може ли да поговорим? Насаме?
Радост е да ги гледаш така щастливи, не мислиш ли?
Детето е истинска благословия.
Не мислиш ли, че и ти заслужаваш подобна радост?
Или ще оставиш вината да ти бъде господар?
Аз ли? Заслужавам
мъка, заради болката, която причиних.
За която не ти се сърдя ни най-малко.
Нито ще те съдя.
Защото кой на този свят не е съгрешил?
С теб нявга щяхме да се венчаем.
Защо пак да не сме както бяхме?
Ще ме вземеш ли?
Ще ме поискаш ли?
Относно Кити Деспард.
Разбирам те.
Напълно.
Страхувала си се, че ще повторя миналата си забежка.
Не.
Не от това се страхувах,
беше ми оправдание.
За какво?
Да те държа на разстояние.
Да попреча на ново трайно свързване помежду ни.
Заради последствието.
Още едно дете.
Още веднъж да отворя сърцето си.
Още една загуба би ме убила.
Мен също.
И все пак, без да се отворим, не сме ли полуживи?
Да.
Би ли се лишила, завинаги, от това?
Не бих.
Нито искам да лишавам теб.
Затова е моето признание.
Описанието потвърждава други рапорти, които стигнаха до мен,
от Франция и Англия.
Но Адингтън не ще и да чуе.
Твърдо решен е да подпише мира.
Нищо не постигнах.
Не, не съвсем.
Верността ви беше отличена,
успяхме да избегнем предстоящо френско нападение на Югозапада,
освен това, заловените френски пленници
доста ни осведомиха.
А вие, струва ми се,
си върнахте благоразположението на короната.
А какво е склонна да стори короната в замяна?
Ралф Хансън и Джоузеф Мерсерън също показаха верността си.
Само към самите себе си.
Този разказ показва предателство, безсъвестност,
безчестие и безмилостност.
Време е да пожънат каквото са посяли.
Ами темата, която обсъждахме преди време?
Тайна служба за човек с вашите способности?
Какво за нея?
Дойде време да пробвате дали ви е по мярка.
Не можеше ли да почака до сутринта?
Явно е нещо сериозно.
Притежание на бренди, за което не е платено мито?
Това ли е обвинението?
Осъзнавате, че притежанието
на контрабандни стоки е сериозно престъпление?
Не ме поучавайте за закона, сър.
Не знаете ли кой съм?
Не, сър. Кой сте?
Съдия.
Тогава ми е чудно защо сте така зле запознат със закона,
че го нарушавате.
Ще останете в затвора в Труро, докато делото стигне в съда.
Какво дело?
Ще ви дам дузина имена, които ще ни освободят,
преди да успеете да кажете...
Нед Деспард?
Сър.
Списък на обвиненията.
Подкупност, корупция, измама, изнудване, фалшиви свидетели,
злоупотреба със затворници, убийство.
Достатъчен ли е, за да бъдат задържани?
За продължително време.
Ваш слуга, сър.
И аз ваш, сър.
Трябва да имам своя мина.
Близо до Нампара и чичо Рос.
Ще му ходим на гости.
Той ще ми дава съвети.
Татко не го е грижа за мините, за разлика от чичо Рос.
Второ посещение за две седмици? Това се казва чест.
Как мина в Лондон?
Ползотворно.
Официално се отървахме от Мерсерън.
Дойдох, за да те уведомя, че затварям Тренуит.
Оттук насетне домът ми ще е в Труро и в Лондон.
Ясно.
Валентайн
изрази желание да те посети.
Ще съм ти благодарен, ако му откажеш.
Все пак не ти е роднина.
Благословен ден, г-жо Карн.
Който смятах, че няма да доживея, г-н Карн.
Ще ме изчакаш ли за момент?
Чудна работа.
Преметна всичките франсета,
че и мен отгоре.
Дължа ли ти нещо, Тес?
Ненавиждаш жена ми, излагаш децата ми на опасност, палиш пожар в къщата ми.
Не можеш да го докажеш.
И двамата знаем, че си била ти.
Спестих ти бесилото, Тес.
Не ме карай да съжалявам.
Най-сетне получи призовка.
Очакваше се.
Тайно ще пътувам до Франция, ще наблюдавам подготовката на войските,
превъоръжаването на Бонапарт в пълен мащаб.
Все още може да попречим на примирието в Амиен.
"Ние"?
С Дуайт ще се срещнем там.
Под прикритие - ще се уча при прочутия д-р Пинел
в приюта му за душевноболни в Бисетър.
За удобство съм близо до Париж.
И до Рос, пак ще сте братя по оръжие.
И така, съгласна ли си?
Съгласна съм,
ако обещаеш да се върнеш
цял-целеничък, преди жътва.
За да ожъна житото?
За да поздравиш новия си син или дъщеря.
О, любима.
От Марлоу.
Отново ми предлагат място.
Чудесна вест.
Ще уча здраво,
ще се упражнявам здраво,
ще служа на страната си.
И ще вярвам, че някой ден ще обикна момиче по-пламенно
от първата ми любима.
Скоро ще запалят сигналните огньове,
в очакване на мира.
Французите ще ни бъдат признателни.
Земята, която се надяваха да завоюват, ще е осветена, видна за всички.
Ако е момче
ще го наречем Хенри.
А ако е момиче?
Изабела-Роуз.
Страхуваш ли се?
Разбира се, че се страхувам.
Всеки миг от всеки ден.
Аз също.
А не бива.
Къде е вярата ни?
Къде е благодарността ни?
Тук сме, живи сме, във вените ни тече кръв.
Миналото вече го няма.
Утре
не съществува.
Важно е само настоящето.
И ние.
Две сърца.
Бият като едно.
Не мога да искам нищо повече.
Няма какво повече да искам.
Рос.
Ще се върнеш ли?
Кълна ти се, любима,
ще се върна.