Г-н Шелби, не сте на себе си. Трябва да повикам доктор.
Просто говоря със себе си за себе си.
Майкъл, отиваш в Ню Йорк.
Защо?
Защото компанията има работа в Америка.
Знаеше, че ще стрелят по мен...
... и реши да не ми казваш.
Избрах майка си.
Томас Шелби, Лейбър парти, 48,564!
Отидох на лекар от твое име.
Започва когато спреш. Когато си починеш.
Г-н Шелби, трябва да почивате.
Разбрах нещо, Франсис.
Няма почивка на този свят за мен.
Може би в следващия.
Две години по-късно.
Артър?
"Не можем да ви дадем обещаното.
Очакваме пълно плащане."
Ето я любимата ми част.
"Дори не сме чували за вас,
затова не ни е страх от заплахи."
И са се подписали "Ангелите на Възмездието".
Хмм.
Казват, че дори не са ни чували.
Кажи на Аберама и Исая да се представят.
А, Финн...
... не се забърквай.
Да?
Чакай.
Чакай, чакай. Повтори.
Не.
Не, не е възможно!
Питър, красивият ми пилот...
Ще прибереш ли мен и печалбата ми обратно в Англия?
Десет лъжички захар за мен, моля.
Къде е пълното?
Виж, Руби.
Баща ти се върна от разговора.
Сега всичко ще бъде наред.
О, не, не.
Не, не, не, не, не, не.
О, не, не.
А!
- Ало?
Артър! Артър, къде е Томи?
Свържи се с него и му кажи, че загубихме всичко!
Стой там. Не мърдай.
Ще чуеш от Томи.
Артър, какви ги говориш? Как е възможно?
Възможно е, защото тази сутрин
в Ню Йорк в 6 сутринта,
Стоковата борса на Уол стрийт се разби
като парен локомотив.
А ние със сигурност бяхме на него.
-Ой! Хайде, преоблечи се! - Иисусе Христе!
Докарай колата!
Трябва да се махаме оттук. По-бързо! Хайде!
Тръгвам!
Промяна в плана. Няма да ходим в Лондон.
- Отиваме право в Бирмингам. - Има други пътници.
Вече не.
Ако ще ходиш в Англия, идвам с теб.
- Не. Не. - Аз те обичам, ти ме обичаш.
- Това е истината. - Джина, почакай.
- Искам да се запозная със семейството. - Не, не искаш.
Сега си ни чувал.
Превод - Миладинов, синхронизирани от -robtor- addic7ed.com
Хайде.
Дивана. Дивана!
Сложи нещо за кръвта. Сестра ми ще ме убие.
Внимавай!
Харчи хиляди за тия глупости.
- Дай ми алкохол.
Просто го изкарай от мен и ме заший. Просто го направи.
Бръсначко, дай ми ножчето си.
Достатъчно.
Не искаме да повръщаш по на сестра ти мебелите.
- Знаеш ли какво правиш? - Правил съм го стотици пъти.
Веднъж извадих куршум измежду две ребра, на сантиметри от сърцето.
Имай предвид, че беше кон.
И че конят умря.
Дръж го. Дръж го.
Ето. Мъниче.
- Какво, по дяволите, става? - Мамка му.
Здравей, Ейда.
Изчезвайте, и двамата.
Сложи го на раната.
- Гледай да натискаш. - Изчезвай.
Съжалявам, Ейда. Счупиха статуя на някаква слаба жена.
Шибани статуи.
Какво ти каза Томи?
- Шелби не си цапат ръцете.
- Да поддържаме репутацията му? - Ей!
Слушай, имаме шанс.
Томи ни даде този шанс.
Той има влияние, ние имаме пари, а миналото е зад нас.
А твоят млад живот е ценен, Финн, идиот такъв.
Няколко сантиметра наляво и щеше да го загубиш.
Няма какво да доказваш, Финн.
Нямаш нищо за доказване.
Тате! Тате!
Ела тук. Ела. Ела. Ела.
Ела тук. Ела тук.
Какви ги вършиш, а?
Направи го, Джони.
Добре, чухте човека. Давайте.
Къде е Чарлз?
Във фургона. Не иска да излезе.
Чу Джони да говори на Роккер.
Разбира повече цигански, отколкото мислехме.
Чу го да казва, че си застрелял коня. Казах му, че е милост.
Казах, че така се прави, когато конят се разболее. Той разбира.
Татко, защо го застреля?
Чарли, ела тук, веднага. Да се свършва.
Чарлз? Ела тук.
Седни.
Чуй ме.
Конят ти беше болен. Болеше го.
Ветеринарят не можа да направи нищо, дори Кърли не можа.
Приспах го.
- Така се прави. - Не! Така правиш ТИ!
Стреляш коне, стреляш хора! Всичко го казват!
Опасен, красивият ми кон.
Прекалено див за състезания.
Не носи юзди или камшик.
Трябваше да бъде боен кон.
Писна му паша.
Не му харесваше мира и тишината, отказа се от живота...
... и сега е свободен.
В мрачната...
Плачеш.
Том...
... Съжалявам.
Не знаех, че синът ти говори Роккер.
Зарови го, Джони.
Всичко е наред.
Звънях в къщата, в офиса.
Но ако ти кажа...
... няма да повярваш...
... затова ще ти покажа.
А?
Казах на Майкъл в петък, че това ще стане.
Да.
Шибаният Майкъл... каза, че го посъветвал брокер, че цените
ще се възстановят.
Беше казано на всички.
Задържал ги е.
- Майкъл ги е задържал? - Да.
Майкъл.
- Майкъл ги е задържал? - Да.
Майкъл ги е задържал...
... и си танцува и играе...
...и чука в снега.
Чарли!
Чарли, ела тук!
Момчето никога не слуша.
Никога не слуша, Лизи!
Какво трябва да направя, за да накарам хората
да ме слушат?!
За Бога!
Какво ще правим сега, Томи?
Какво ще правим?
Лизи, иди с Артър в Бирмингам,
остани в Мидланд хотел. Артър, свикай пълна среща
на борда на директорите утре по обяд.
Пълна шибана среща.
Ами днес? Какво му е на днес, Том?
- Трябва да помисля. - О, да.
Да, най-добре го правиш сам, нали, а?
Няма да съм сам. Никога не съм сам.
Лизи, кажи на шофьора да се върне утре.
И, Артър, кажи на момчето ми...
... че понякога смъртта е услуга.
Хайде.
Сега какво?
Какво съм, духче?
Призоваваш ме с бутилчицата ти наркотик?
Пия го за болката, да ме топли.
За това ли е?
Топлината?
Топлината.
Цялото това време...
Знам.
Любовта ни си остава.
Но трябва да се вслушаш в гласовете, които чуваш.
Да направиш каквото ти казват.
Прекалено много за вършене, Грейс.
Децата...
Трябва да се сбогувам.
Трябва да поспя.
Мисли, Том.
Линда!
О, ето те, а?
Ти си председателя, Артър, започни да се държиш като такъв.
Председател съм, така ли?
Не.
Аз съм портиера, Линда, хм?
И не идваш тази вечер тук, облечена така, любов.
Томи ме направи председател, за да...
... остане чист.
Нарича се уговорка.
Това е възможност.
Знам кой съм, Линда.
Знам кой съм и го приемам.
Най-сетне.
Мога да живея с това.
Трябва и ти да го приемеш.
Трябва да го приемеш, нали?
Какво има?
И какво искаш, хм?
Какво, искаш председателя? Искаш ли го? Хм?
С готиното му куфарче и златната му писалка?
Какво искаш?
Председател...
... или портиер? Хм?
Мислиш, че можем да се чукаме и всичко ще бъде наред и ще съм тиха? Ами, няма.
Всяка седмица, брат ти е в Лондон,
преструва се на Робин Худ,
героят на народа, докато ти въртиш бизнеса му.
И според твоята "уговорка", ако нещо стане,
ти ще поемеш вината, когато му дойде времето.
- И какво искаш? - Искам...
... да използваш възможността,
която Бог и Стоковата борса ти дават.
Г-н Шелби, събранието ще започне.
Да. Добре.
Идвам.
Благодаря ти, Една.
И затвори вратата.
Добре, така...
Ммм, хубави са.
... да започваме.
Вчера, както знаете, стана ужасна...
Стана ужасна катастрофа. Хм?
Не беше само за нас.
За целия свят е.
Случи се в Ню Йорк.
Там се случи.
И бавно дойде към Лондон.
И после до, ъ, Хон Конг. Хм?
Цялото нещо... цялото нещо се вдигна.
Е, всъщност, цялото нещо рухна, но...
... не бяхме единствените пострадали.
Целият свят пострада.
Много хора.
Във вестниците.
По всички новини е.
- Всички говорят за това. - Артър?
Не е ли по-добре да изчакаме Томас?
Поли, сега Артър е председател на борда.
Е, Г-н Председател, докато чакаме Томас,
ще мога да дам светлина и
да кажа, като сравнително нов член на тази компания, какво удоволствие
е да бъда в зала, в която има толкова много жени,
и всички са умни и декоративни.
Да, ами, ние сме много модерна компания, Г-н Грийн.
Наистина.
Все пак някои от нас си държат на
старомодните ценности.
До къде стигнахме?
Установихме, че дамите са декоративни.
Точно седнахме, Том.
Всъщност, ъм, Артър има документи, които желае да раздаде.
Ами? Какви документи?
Обяснявах на всички, Том, че, ами, прецакани сме.
- Не е ли така? Хм? - Да и не.
Вярно е, че голяма част от финансите на компанията
бяха инвестирани в Американски акции и дялове.
Инвестирани или скрити?
Всички инвестиции са одобрени от борда, Линда.
Само тези, които са официални, Томас.
Линда, след тази среща ще има друга, само за семейството.
Гласували ли сме го?
- Артър? - "Артър, не можеш ли да контролираш жена си?"
Ние сме много модерна компания, Г-н Грийн.
За да бъдем точни, всичко, което сме прекарали
през Стоковата борса ще има обратна стойност
десет цента за долар.
А Нолан банк на Америка,
където са нашите инвестиции,
предлагат 5 цента за долар на всички депозити.
Да.
- Има надежда. - Защо?
Какво имаш там, магическа пръчка?
Като директор на компанията ми трябва разрешение от
председателя да представя своята стратегия на борда.
Разрешено, Том.
Пийки блайндърс идват! Пийки блайндърс идват!
Мики, Пики блайндърс идват!
Дами и господа, Пийки блайндърс идват насам.
Моля излезте. Благодаря.
- Радвам се да ви видя.
- Г-н Шелби... - Да?
- ... благодаря за стореното. - Какво съм направил?
Щеше да ни изгони, копелето Фелоус.
Сега ни намали наема наполовина.
Добре. Радвам се да го чуя. Радвам се да го чуя.
Добре?
До къде можем да стигнем, г-н Шелби, с тази красива мечта?
- До края, братко. До края. - Революция, човек!
Това сриване, г-н Шелби. Казват, че ще ми намалят часовете.
- Да. Къде работиш? - Грийнхамс Енжинийринг.
Братята Грийнхам. Познавам ги. Няма да ти намалят часовете.
Бог да ви благослови. Бог да благослови и двама ви.
- Насладете се на питието си. - Господа и дами.
Ако всички се преместите към салонния бар,
ще ви сипят безплатна чаша бира.
Всеки, служил във Франция, получава и бренди.
И въпреки всичко във вестниците,
искам да чуя песни и глъчка. Стоковият пазар да иде по дяволите.
Майната му на стоковия пазар!
Заложиха на грешните коне, и какво, а?
Благодаря ви, г-н Шелби. Най-накрая политик, който върши нещо.
Пак заповядай, братко, пак заповядай.
- Слез от пейката. - Съжалявам, Ейда.
Развълнувах се, а?
Така.
Мога ли да започна тази семейна среща с предложение?
От сега нататък, ще намерим ново място за срещи.
Годеникът ти вярва, че е добра политика
да го виждат сред обикновените хора.
Хм. Ами, ако това е социалистическата ни кампания, може би следващия път.
Поли, няма да носиш обици, които са по-скъпи от бара.
Така. Семейна среща. Първо.
Това.
Извадено от ръката на нашия Финн вчера
от Аберама Голд, използвайки твоя джин и бръснарско ножче.
Финн?
Каза, че са били изпратени в Лаймхаус. Китайският квартал.
Изпратени от кого?
Изпратени от мен.
Казах на Финн да не се замесва. Очевидно не ме е послушал.
О, Томи, скъпи, аз те слушам.
Слушам те, когато ми казваш,
че никой Шелби вече няма да се занимава.
Слушам те, когато ми обещаваш.
Какво има в Китайския квартал, Томи? Какво, по дяволите, се случва?
£50,000.
В кеш.
Каза, че били пратени там, за да убият някого.
Момчето трябва да се научи, Томи, наистина.
Иисусе Христе, Томи!
- Беше възможност. - Възможност
представена ми тайно. Оправихме се тайно.
Но си казал на Поли.
Томи ми каза, че има сводник в Източен Лондон, който продава деца.
Шибани деца, Лизи. Хм?
Този сводник изнудвал висш член на Камарата на Лордовете,
- много богат човек. - Сега този сводник лежи в канавка,
покрит с мухи. Светът е по-добро място.
Господи! Значи сега работата ти е да оправяш света?
Понякога, Ейда...
... убийството е услуга.
Хмм?
Човекът, за когото свършихме работата, е висш съдия.
Получихме информация от
висш полицай от Скотланд Ярд.
Сприятелих се с много хора в Лондон. Хора с влияние.
Полицията сподели нашите чувства спрямо сводника.
Не си заслужаваше делото. Ченгето освободи улиците за нас.
Работата ни беше дадена от висш съдия, от Скотланд Ярд
и от Камарата на Лордовете.
Това е специална възможност. Няма да се повтаря.
- И беше правилното нещо. - Разбира се.
Лизи, трябва да разбереш.
- Че казваш на Поли, не на мен. - Трябва да разбереш,
че коридорите на Уестминстер са много мрачни.
И за тези, които определят правилата, няма правила.
Въжетата са наши. Кой ще ни обеси сега, а?
- "Наши"? НАШИ са, а? - Лизи, Лизи,
ако Финн ме беше послушал, нямаше да разбереш.
Когато се приберем, ще обясня.
Не мога да се занимавам с тези глупости.
Е...
Томи Шелби, депутат. Бизнес, както винаги.
Стратегията, която начертах по-рано
за възстановяване на честния бизнес ще отнеме време.
Междувременно... Просто бизнес, както обикновено.
Междувременно, имаме късмет, че поддържаме
други източници на приходи.
Защото докато борсата се възстанови, кешът царува.
А ние имаме кеш.
Никой няма да те обеси, Томи.
Ще се обесиш сам.
Някой трябва да плати за картините на стената ти, Ейда.
Да, чао-чао, Ейда.
Томи, по-спокойно с Ейда.
Поли...
... кога съм бил груб с Ейда, а?
Томас, въпросът е, че Ейда...
Бременна е.
Ейда е какво?!
Напоследък хората ми казват неща без дори да говорят.
Чакайте. Чакайте.
Ейда е бременна? Хм?
И, Поли, трябва да увериш Ейда, че е 1929, времената се менят,
имаме много работа и на никого не му пука кой е бащата.
Наистина?
Вече знам кой е.
Но ни стигат изненадите за един ден.
Добре.
Добре, давай тогава.
Откога знаеш за Ейда, а?
Познавам доктора ѝ. Той ми се обади.
Да, преди мен.
Погледни това.
Какво е това странно писание?
Китайски.
А, да.
Какво е? Хм?
Лоши новини?
Може би.
- Ангелите на Възмездието? - Да.
Запали писмото, което изпратиха.
Вече го сторих.
Виж, Том. Хм?
Изваден от брат ни, а?
Най-накрая пое първия си куршум.
Никой не ме слуша.
Дай го. Ще му го пазя.
Още пазя своя.
Артър, можеш да кажеш на другарите ни да се върнат обратно.
Къде отиваш, братко?
Огромните загуби на Британската борса
ще тежат на икономиката ни в близко бъдеще.
Затова трябва да помоля синдикатите за разбиране.
Нуждата от тяхната гъвкавост и сътрудничество е жизнено важна
в идните месеци, докато се опитваме да възстановим тази велика нация.
Г-н Томас Шелби.
Благодаря ви, г-н Говорител.
Уважаемит ми приятел, депутатът от Еппинг,
след срива иска
синдикатите да бъдат по-гъвкави, когато изпълняват своите задължения.
Това, което наистина иска е работещите мъже да износят товара.
Голямото казино в Монте Карло е нищожна работа
сравнено с дивата игра на шанса,
която се играе в Лондон и Ню Йорк
от комарджии в копринени ръкавици
а бобърски шапки, които, когато изгубят,
се обръщат към лъскачите на обувки, за да се разплатят.
Е, от името на лъскачите и работниците от Южен Бирмингам
и цяла Великобритания, предлагам
тези, които толкова безразсъдно изгубиха своите богатства
в капиталистическата лотария,
да се научат да лъскат собствените си обувки...
... да носят собствените си товари и да плащат собствените си сметки.
Г-н Шелби?
Исках да кажа колко много ми хареса вашата реч.
Говорите много красноречиво.
Благодаря.
Казвам се Моузли, между другото. Осуалд Моузли.
Да, знам кой сте.
Моят избирателен район граничи с вашия.
И нека ви кажа, приковахте моето внимание.
Влез.
Имам лоши новини, г-н...
Шелби.
Разбрахме се за 50,000 при свършена работа.
С жена ми имахме лош късмет на борсата.
Тук са 20.
Ще трябва да изчакате за останалото.
- Кавалерия, а? - Мм.
Ха!
Да.
Дълго време чаках да дойде кавалерията.
Веднъж аз и другарите ми чакахме три дни.
Когато кавалерията дойде,
офицер, на гърба на хубав бял кон,
се пошегува, че се е забавил, защото играл вист.
Извадих своя револвер и го гръмнах в главата,
откраднах му коня и го докладвах за страхливост.
Всичко заради игра на шанс.
След като моите хора свършиха работа в Китайския квартал,
събраха всички снимки, писма и чекове,
които биха ви заинтригували.
Прибрал съм ги на сигурно.
В понеделник ще ми дадете всичките 50,000 в кеш...
... или ще открадна белия ви кон.
Как, по дяволите, човек като вас стигна до доверена позиция
на място с влияние и привилегии?!
Човек като мен?
Лорд Съкерби...
... виждал съм снимките.
Понеделник.
Шелби!
Извинявай, че закъснях, Ейда.
Имахме оперативка от министерството.
Полицията се притеснява за ефекта от срива върху индустриалните райони.
- Да. - Всичко наред ли е?
Да, наред е.
Загубихме пари в Ню Йорк, затова работя до късно.
Брат ти е зает?
Ами, имаше две срещи с г-н Шапуржи Саклатвала,
бившият комунистически представите за Баттерси.
С него се свърза анархистка група от Валсал,
насрочил е среща,
а има слухове и за масова стачка на автобусните шофьори,
Нотингам и Дерби, организирана от двама общинари комунисти,
които са нови лица за службите.
Имаше и телефонен разговор с Джеси Идън,
която организира комитет за отпор на намаляването на заплатите в града.
Ще докладва повече, когато се видят. Всичко е там.
Имена и всичко.
Чух, че е спечелил одобрението от Лейбърските пейки в Парламента.
Ха. Ако беше сериозен, щеше да е опасен.
Не знаех, че пиеш бира, Ейда. Мислех, че е джин.
Времената са сурови.
Хмм.
Колко точно загубихте?
Не се тревожи. Томи има план.
Мисли, че можем да
използваме срива в наша полза.
Казва: "когато другите се оттеглят, нападаш."
Казва: "можем да размахваме пари пред лицата на отчаяните."
Кажи му от мое име, че се справя чудесно.
Казаха ми, че още два военни договора за машини
и части за армията в Индия ще бъдат за него.
Мамка му.
Влез.
Г-н Шелби, това дойде от Ню Йорк.
От Уинстън Чърчил е.
Казва се, че бил в Ню Йорк и вечерял с Чарли Чаплин,
а Чаплин споменал името ви.
Значи е бил в Ню Йорк и не споменава за срива.
Не. Въпреки че в бара снощи
личната секретарка на г-н Чърчил твърди, че изгубил £75,000 за два часа.
А вие?
Бяхте ли засегнат, г-н Шелби?
Прибирам се, Адам.
Ти заключи.
Извинете, г-н Шелби, но... имате още една среща.
Сам я насрочихте. От дневника от миналата седмица.
Журналист от Таймс.
Преди е бил в Бирмингам Меил.
Изпратил ви е някои въпроси.
Казахте, че искате да се срещнете с него.
Отвън е.
Да.
Извикай го.
Г-н Шелби? Г-н Левит от Лондон Таймс.
Седнете.
Адам, прибирай се, аз ще заключа.
Г-н Шелби, помните ли ме?
Не.
Веднъж горяхте снимки на Краля в Смол Хийт.
- Лондон Таймс. Добре се справихте. - Както и вие, сър, меко казано.
Изпратих ви списък с въпроси.
Да, изгубих ги.
Е, да, затрупан сте с работа.
Да.
Това, което помня е, че въпросите ви ми бяха интересни.
О!
Добре.
Извинете, просто...
Да, ето.
Да, ъм...
Ъм... Значи, г-н Шелби, традиционно в тази страна,
журналистите не се интересуват от, ъм,
личните животи на политиците.
Личните животи?
Но в тези модерни времена, особено в Америка...
... журналистите започнаха да... Ами, така да кажем, да, ъм...
Читателите започнаха да казват...
... искат да знаят повече за хората, които ги представляват.
Разбира се.
В тези модерни времена.
В предишно време щеше да бъде неджентълменско да, ъ,
да зададеш на обществена фигура лични въпроси
- или за бизнес отношения... - Е. Не се притеснявайте.
Не съм джентълмен.
Хмм.
Е, г-н Шелби, както казах в своето писмо,
преди десет години бях журналист за Бирмингам Ивнинг Мейл.
И, разбира се, работейки в този град,
беше невъзможно да не знам вашето име...
... и вашата репутация.
Затова когато видях, че сте избран като социалист...
Се замислихте над факта,
че работещите хора наистина могат да променят живота си към по-добро...
... да насочат своите способности в нови посоки, с по-добри методи,
да целят по-щастливи резултати,
дори да печелят награди за индустрия.
Можете да си го запишете, г-н Левит.
Въпросът, който имам за вас, г-н Шелби е.
Трансформацията ви от букмейкър към политик социалист
беше нещо постепенно или...
преживяване тип път до Дамаск?
Да.
Като слушам този въпрос...
... си спомням как получих съобщенията
и ясно помня употребата на думата "букмейкър".
- Не сте ли бил букмейкър, сър? - Да.
Получих лиценз 1919 за пистови залагания.
Но от 1923 направих своето богатство
от производство, продажба и експорт на моторни коли.
И после джин.
И после три нови домове за сираци.
Можете да си го запишете, г-н Левит.
Имам друг въпрос, г-н Шелби.
В Бирмингам, докато бях там,
имаше майор Кембъл.
Откриха го мъртъв.
Член на вашето семейство бе обвинен.
Да, отговорете ми на това. Отговорете ми.
От какво го е страх вашия Тори вестник?
От еволюция или революция?
И какво намирате в хора от работническата класа като мен,
които се изправят в Камарата на Общините и говорят от сърце,
какво толкова ви тревожи, че да ме подкопавате?
Говоря за конкретни събития, сър.
Които не помня...
... с които никога не съм бил свързан,
и след които всички обвинения бяха заличени.
Да, сега...
... спомням си, че получих вашето писмо...
... и си спомням, че...
... помолих мой колега да направи малко проучване.
Само момент.
Ето.
А, Майкъл Левит.
Нали?
- Да. - Да.
Журналист.
Неженен.
Апартамент в Майда Вейл.
Апартамент срещу метрото.
"Неженен" е подчертано.
Г-н Левит обича разходки в парка.
Понякога сам.
Понякога с компания.
Понякога с други мъже.
Аз съм старомоден... Майкъл.
Вярвам, че личните животи трябва да останат лични.
Не всичко модерно е хубаво, нали?
Ще си го запишеш...
... в шибаното ти малко тефтерче?
Е?
Не още.
Не съм му казала.
Дали ще знае няма нищо общо с нашето пиене.
Старо е.
Майната му.
Това...
... е за нас.
Да пием за бебето.
Поли, помниш ли когато бях бременна?
Щеше да ме водиш в Кардиф.
Щях да се отърва от него.
Какво за тогава?
Представи си.
Бащата го е страх.
Бяга нанякъде.
Оставя те.
О, скъпа.
Бебето е черно,
той е копеле, а това е Бирмингам.
Но теб не те интересува.
Защото светът се е променил.
А очите на бебето са златни.
И ще я оставяш
всеки ден с леля Поли.
Леля Поли, която настоява да я кръстиш Елизабет.
Как знаеш, че е "тя"?
Щото съм Поли Грей.
Момиче е?
Златно.
Ще бъде родена в 1930-та година,
когато всичко ще се промени към по-добро.
Ще бъде с цвета на холивудски Оскар.
Какво ще каже Томи?
Томи знае.
хмм!
Той също е видял, че светът
е голям и кръгъл и казва, "Какво пък?"
Нали знаеш, че Томи е прав, Ейда.
Летим над правилата вече.
Дръзки хора сме, нали, Поли?
В това е красотата.
Здравей, Кирил.
Поне ти още ми говориш.
Къде са всички?
Жена ти е горе с Руби.
Знаеш ли, Франсис,
ако се проведат избори в тази къща днес...
... няма да спечеля...
... дори срещу мен да е самият дявол.
- Не. Оправила съм. - Мм.
Къде е Чарлз?
Чарлз е в конюшнята.
Благодаря.
Артър обясни ли?
Каза, че това е Божията воля.
Но ти не си Бог!
Не, не съм Бог.
Не още.