В предишния епизод
на "Страхувай се от живите мъртви"
Чарли полетя. Осъзнаваш ли кой идва ?
Какво те кара да мислиш,че ще помогна?
Тя застреля приятеля ми.
Алиша, трябва да поговорим. Преживяхме много.
Мисля че мога да ти помогна. Не ми трябва помощ.
Какво искаш ?
Чарли!
Не направи ли достатъчно ?
Трябва да намерим място където да отворим !
Ще се оправя и сам!
Ей! Казах, че съм добре!
Има ли някой ?
.
Който е тук..
разкарай се или ще те убия.
Имаш един шанс.
Добре.
Просто исках да бъда оставена сама.
Трябваше да ме оставиш сама.
Защо си тук?
Последва ли ме?
Не може да бъдеш тук.
Не! Не!
Защо ме върна обратно тук?
Защо го направи?
Знам, че си там!
Защо просто не кажеш нещо?
Добре, щом няма да говориш, тогава слушай.
Майка ми умря опитвайки се да ме спаси.
Опитвайки се да спаси Ник, всички.
Защото ти доведе Мел и Енис до мястото, което ние създадохме.
Защото ни излъга.
И после застреля брат ми.
И аз гледах как умира.
И аз...
Аз не можех да направя нищо, освен да го гледам как умира...
Да гледам как той осъзнава, че ще умре.
И не стана бързо.
Той разбираше. Болеше го.
Знаеше, че ти го направи.
Че човекът, на когото се опита да помогне
го уби.
И може би това го е накарало да чувства
сякаш живота му не означава нищо.
Не мога да те изгоня.
Но, ако си в тази къща с мен,
вероятно ще те убия.
Не знам дали искам да те убия.
Просто знам, че вероятно ще го направя.
Опитвам се да съм като майка ми.
Опитвам се да вярвам в това, в което тя вярваше,
Да правя каквото тя правеше.
Защото това е единственото нещо, което ми остана от нея.
Това е единственото нещо, което я запазва жива.
И ако..ако те убия..
Няма да позволя да ми отнемеш това отново.
Може да си дете, Чарли.
Но ти знаеш, какво направи.
И това те прави боклук.
Прави те загубен човек.
По-лошо от нещата отвън
които разкъсват хора.
Надявам се да остарееш
за да си спомняш какво направи.
Какво направи, коя си,
и как никога..
няма да можеш да се реваншираш.
Защо ги покри?
Защо не казваш нищо?
Познаваше ли тези хора?
Имах причина да ги сложа там.
Слез долу.
Вземи си палтото.
Дръж здраво.
Добре.
Следващият.
Прекалено сме шумни.
Влез вътре.
Ще опитаме пак по-късно.
Когато бурята утихне.
Когато мъртвите се разпръснат.
Дай ми палтото ти.
Опитвам се да направя правилното нещо.
Ще използвам огъня, за да го подсуша.
Дай ми палтото ти.
Тогава можеш да се качиш.
Дай ми палтото ти.
Дай ми палтото ти!
Това същия пистолет ли е..
Казах ти, че не може да си тук.
Казах ти, че не искам да съм покрай теб.
Дойде тук да ме убиеш ли?
Това ли е?
Да го направиш преди аз да го направя?
Очакваш да ти повярвам?
Разкарай се. Тръгвай.
Съжалявам.
Опитвам се.
Чарли!
Това не е свързано с мен, нали?
Свързано е с теб.
Всички ми казват причините, заради които да продължа.
Но мисля, че и двете знаем, че това не е така.
Няма добри причини.
Мисля, че имаше правилната идея.
Но това не означава, че ще те оставя да го направиш.
Защо ме спаси?
Защото искаше да живея с мисълта?
С това какво направих?
Не знам.
Но, да, ще трябва да живееш с нея.
Не можеш да се отървеш толкова лесно.
Какво си мислеше, че ще кажа?
Спасих те, защото "виждам нещо в теб"?
Защото ти прощавам за това, което направи на семейството ми?
Няма да го кажа. Не е вярно.
Не мога да ти помогна.
Така че каквото и да търсиш, няма да го получиш.
Не и от мен.
Трябва да живееш с каквото направи.
Като мен.
Дори ако всичко което те очаква накрая
е да си отвън на верандата, точно като тях.
Колко време мислиш, че ще продължи бурята?
От къде да знам.
Аз съм от Калифорния.
Ставай. Ще ядем.
Живееше ли до плаж?
Хм ?
Не.
Каза, че си от Калифорния.
Голям щат е.
Живеех..достатъчно близо.
Как изглеждаше?
Има ли значение, Чарли?
Няма.
Никога не си била, нали?
В Калифорния?
На плаж.
Щях да ходя в Галвистън.
с майка ми и баща ми.
Бяхме планирали всичко.
Е, те бяха.
Щяхме да прекараме деня на плажа.
Да отидем на крайбрежната алея вечерта.
Може би дори на влакче на ужасите на края на кея.
Но тогава всичко се промени.
И..
Всички пропуснахме неща, Чарли?
Понякога, докато чета,
обичам да си затварям очите
и да си представям нещата, за които чета.
Но не успях да намеря книги за Галвистън.
Последният път, когато бях на плаж,
беше както навсякъде другаде
пълно с мъртви.
Просто още едно място, което те караше да бягаш.
Отиди да си легнеш.
Чарли?
-Не може да си тук. -Не.
-Ставай. -Не. Не.
Някой може да се върне за тях.
-Някой може да се опита да ги потърси. -Кой?
-Някой.
Всеки, на който му е пукало за тези хора
-е мъртъв. -Не знаеш.
Не се опитвам да се реванширам за каквото направих.
Знам, че не мога.
Знам, че съм боклук. Но ще го направя.
Прави каквото искаш.
Няма да те накара да се чувстваш по-добре.
Вятърът се засилва.
Чарли..
Чарли, виж..
Знам какво се опитваш да направиш.
Никой не си е отишъл, докато не си отиде.
И аз се опитвах да вярвам в това,
за да се почувствам по-добре за нещата, които направих, но не мога.
Защото понякога когато те няма, наистина те няма.
Нали?
А тези хора със сигурност са си отишли.
Тези снимки няма да променят нищо.
Защо ти пука?
Мазето.
Хайде.
Няма да се измъкнем, нали?
Не и от там.
Какво ще правим?
Там.
Това е нашият изход.
Чарли. Ето там.
Ще трябва да изчакаме.
Ще се измъкнем.
Не искам да умирам.
Знам.
Не искам да стана една от тях.
Видях родителите ми след като се бяха превърнали.
Не го повярвах.
И те се върнаха.
Така.
Съжалявам.
Опитвам се да си спомня как изглеждаха преди,
но..
не мога.
Просто не мога.
Искам да имам тяхна снимка.
Пистолета в теб ли е?
Не.
Не. Не мога.
Не мога.
Не, Алиша. Не искам да стана като тях.
Не мога. Не искам да свърша като тях.
Не мога.
Майка ти, брат ти, всички те са мъртви..
-Спри. -Заради мен.
-Спри. -Отнех ти ги.
Чарли!
Не. Няма да го направя.
Няма да се измъкнем.
Ще се измъкнем.
-Няма. Знаеш го. -Ще се измъкнем. Ще..
Няма! Знаеш го! Така че, моля те, направи го.
Направи го.
Знам, че го искаш.
Не мога да свърша като тях. Просто не мога.
Не мога.
Съжалявам. Не мога.
Не мога.
Аз..
Какво беше това?
Нещо падна на вратата.
Чарли, бутай.
Алиша, виж.
Той падна на вратата.
Спаси ни.
За мен или за теб го направи това?
Направих го за хората, които може да се върнат.
Намерих това в къщата.
Задръж го.
Значи..
си добра в откриването на неща?
Да.
Виждам я в теб.
Дори ти да не можеш.
Тя е там.
Оставих Морган сам в бурята.
Изоставих го.
Изоставих ги всички.
Добра съм в намирането на неща.
Затвори си очите.
Защо?
Ще те заведа на плажа.
Преди не го казах,
но е едно от любимите ми места за ходене.
В колата си.
Прозорците са спуснати.
Усещаш вятъра.
Мек е.
Мирише на сол.
Така разбираш, че си близо.
Тогава чуваш вълните.
И виждаш плажа.
Събуваш се,
стъпваш на пясъка.
Усещаш пясъка между пръстите ти
докато вървиш към водата.
И когато влизаш, е студено в началото.
Но колкото повече стоиш вътре..
толкова повече не ти се излиза.
И се носиш.
И поглеждаш назад към всички хора на плажа.
Там ли си?
Във водата съм.
Много е синя.
Гледам назад към брега и..
И какво?
Виждам ги.
Майка ми и баща ми. Мога..
Мога да ги видя отново.
Странд?
Лусиана?
Луси?
Странд?
Алиша!
-Трябва да ги открием. -Чарли..
Не, трябва да ги открием и да им помогнем.
Не знаем дали са живи.
Няма ги.
Чарли..
нещата не стават по-добри.
И няма да станат.
Ще станат само по-лоши..
докато не сме наоколо, за да видим колко зле могат да станат.
Хайде.
addic7ed.com