Твоите Пазители на познанието,
хроникьори на всичко, което човек не разбира.
Повечето са мъртви или изчезнали, но за някои не съм толкова сигурен.
- Какво е това? - Нашата емблема.
Звездата на Водолея.
Това си е, всъщност, леговището им. Ние сме му наследници.
- Кеч. - За кого работиш?
Господин Кеч...
запознайте се с архангел Гавриил.
Инсанидокс котх мунто.
- Не, моля ви! Недейте! - Инсанидокс котх мунто.
Инсанидокс котх мунто.
Моля ви. Инсанидокс котх мунто.
Йокотх.
Инсанидокс котх мунто.
Йокотх.
Йокотх! Йокотх!
Йокотх!
Свръхестествено 13Х17 Нещото
== sync, corrected by elderman == @elder_man превод chemerika
- Дийн? - Да?
Какво правиш?
Нищо.
Ами...
Кво четеш?
Ами... аз...
Най-накрая намерих нещо за Соломоновия печат,
но си е... направо си е странно.
- Аха. Кажи сега. - Добре.
" И тогава великият Соломон заповядал на жреците си
"Закрепете печата ми".
Но скъпоценният камък произхождал от космоса."
"Камък от космоса"? Какво ще рече това?
Не знам. Може би метеорит?
Хъм. Да, може би.
Е, зарежи какво е. Къде, по дяволите, би могло да бъде?
Тук не пише.
Така, значи имаме кръв от свят човек,
имаме плод от Дървото на живота,
но това парче криптонит,
дето преровихме тук всяка книга,
за него нямаме нищо.
Аха.
Ами добре. Май ще трябва отново да прегледаме архивите.
Чудничко.
Така.
Аз тръгвам наляво, ти - надясно.
Обожавам книгите.
Какво?
Нищо.
Уф...
А стига бе!
Това майтап ли е? Дийн!
Са... Ей.
- Ти сериозно ли? - Какво?
А. Беше забавно. Зарежи това. Виж.
Пазителите на познанието са го открили.
Съкровището на Соломон.
Къде?
През 1917, там, където днес е Израел.
Според това тук, те са го изкопали.
И, ето тук, виж това, ей там.
"Сред откритите обекти..."
" кристал, сияещ с неземна светлина."
- Това трябва да е печатът, нали? - Той трябва да е. И къде е?
Ами, тук пише, че са го занесли в
ка.. седми капитал, Портсмут, Род айлънд.
- Седми капитУл. - Аха.
Капитулум значи съвещателна зала.
Аха.
Значи, Пазителите на познанието имат само един бункер,
но множество по-малки поделения навсякъде.
Първи капитул е в Джеймстаун.
Седми капитул, май, ще е в Портсмут, Род айлънд.
Там е.
Джинкиз!
Все някога ще престанеш да го казваш, нали?
Не знам. Най-вероятно, не.
Ами...
Да тръгваме!
Сигурен ли си, че е тук?
Според картата е така.
И къде е вратата?
Дийн.
Ха.
Не може да бъде.
Който търси, намира.
Оттук.
Изглежда познато, а?
Аха.
Освен това тук.
Хъм.
Страхотно.
Още книги.
Ти обожаваш книгите.
Добре, гледай за нещо по цар Соломон.
Не знам, откъде да започна, Дийн.
Хъм.
Не може да бъде.
- Дийн? - А?
Я виж това.
Кой е?
Помогнете ми!
Има ли някой?
По-бързо!
Моля ви, моля ви!
Побързайте!
Кои сте вие?
Тук сме, за да ти помогнем. Но...
Откога си тук долу?
Не знам.
Трябва да ме измъкнете оттук.
Чакай. Ти... ти да не си Санди Портър?
Родена през 1903?
Да.
Слава богу, че ме открихте.
Не, не-не-не. Асмодей е зает.
Тогава защо ме е викал?
Не знам. Питай го, като му дойде времето,
но не сега, защото той е зает, тъй че...
Дали ви се намира нещо за четене?
Това е... невъзможно.
Истина е. Санди, сега сме 2018.
Била си долу почти сто години.
Не. Вие лъжете.
Санди, разбирам, че ти идва множко, но...
Ами, виж, така... така изглеждат колите сега.
Поне така би трябвало да изглеждат.
Това е... телефон и камера,
и ... всичко останало.
Добре дошла в бъдещето.
Заповядай.
Аха, нема начин. Това нещо е страхотно.
Просто кликвам на котешкото видео.
Качва се одма.
Виж само! Дрямка на слънце!
Само го погледни! Виж го това мъниче!
И мънинката му шапчица!
О, да. Обичам котки.
Ето, готово.
Само още малко.
Неподходящ момент?
Господарю, аз...
Опитах се да го спра.
Така ли?
Вижте, вие ме извикахте. Аз дойдох.
Ако не ви трябвам, имам...
Кеч, Кеч, Кеч.
Момчето ми.
Извиках те,
защото работиш за мен.
И ми трябваш, когато ми потрябваш.
Уговорката ни беше друга,
и аз не съм обслужващ персонал.
Договорът ми е на фрийлансър.
Та бъди добро момче...
и изчакай.
Ейми.
Зрасти, Бък. Реши ли вече, какво искаш?
Аха. Бих искал да опитам нещо различно.
Горкия Бък.
Идва тук да точи лиги по Ейми,
а тя не му казва направо нито"да", нито "не".
Ами, както прецениш, Ейми. Ти си по-наясно от мен.
Доста.
Ако на Ейми не и трябва,
аз бих извъртяла няколко кръгчета с това момче.
Аха, давай.
Обичам да си приказвам с теб, Марко.
Разсмиваш ме.
Сядайте, където ви харесва, милички.
- Всичко е толкова... - Благодаря.
- електрическо. - Аха.
Какво да бъде, народе?
Ами-и-и, кое е най-доброто?
Хората харесват кейковете от морски дарове,
но според мен си струва да опитате пълненичетата.
Не знам, какво е пълненичета. Ще взема две.
И кейковете от морски дарове.
Нещо за пиене?
- Вода би било страхотно. - Много вълнуващо.
Предлагаме я с лимон. Сигурен ли си, че ще се справиш?
Ами ти, сладуранке?
Олеле, божке. Само кожа и кости си.
Кога за последно си яла нещо?
Знаете ли, донесете и една... една пържола.
♪ Но ако само ме погледнеш ♪
♪ Ще ти покажа, какво е истинска любов ♪
Марко?
Имаме проблем.
Да, имаме. Огромен проблем.
Аз не...
как...
Как съм оживяла?
Ами...
...всъщност, все още не знаем.
И... как може толкова спокойно да приемате факта, че...
съм все още жива?
Този вид странности ни е нещо като работа.
Не разбирам, какво значи това.
Значи, че можем да ти помогнем.
Трябва само да...
Знаеш ли какво? Да започнем с най-основното.
най-напред, как въобще попадна там долу?
Срещнах онзи човек.
Той каза, че е...
член на таен клуб.
Мислех, че говори за нелегален бар или нещо такова.
Но той го нарече
Пазители на... думите?
- Пазители на познанието? - Да.
А... вие откъде знаете?
Както вече казах, това ни е нещо като работа.
Чакай малко. Значи тези Пазители на познанието,
точно те са те оковали там долу?
Така мисля.
А-аз...
Санди, каквото и да е ставало там долу,
сега си в безопасност, ясно?
Ние ще те пазим.
Обещавам.
Имаше някакво заклинание...
Инсанидокс котх мунто.
Моля ви, моля ви.
А после се появи тази... светлина.
Йокотх! Йокотх!
Като...
процеп във въздуха.
И се случи онова...
Те ме използваха, за да...
...го нахранят.
Да нахранят кое?
Чудовището.
Сигурни ли сте, че не искате да ви донеса кафе?
Извинете.
Добре ли си, сладурче?
Господин Кеч.
Съжалявам, че ви накарах да чакате.
Защо съм тук?
Братя Уинчестър събират парчетата от заклинание.
Май ще излезе сериозна работа с истинска магия.
Чух нещо такова.
Питомният им ангел току-що напусна Светата земя.
Знаел си и не си ми казал?
Не сте ме попитали.
Не съм длъжен да питам.
Просто събирах информация.
Занапред ми позволи аз да си правя изводите.
Последният напуснал оттук пророк
каза, че те се опитват да отворят портал
към друг, още по-тотално скапан свят от този.
За тази цел им трябват някои съставки.
Трябва да ги спрем.
Съставки? Като например?
Ами, ако са взели заклинанието от Демонския скрижал,
както и направиха...
малко кръв, едни други работи
и сума ти благодат от архангел.
Аха.
А вие ти тук си я наливате венозно.
Всеки има нужда от малко тонизиране от време на време.
Но стига приказки за моя акумулатор.
Време е да си поговорим за нас двамата.
Виж сега...
Не съм убеден, че разбираш същността на тази връзка.
Вие ми плащате, аз правя това, което е необходимо.
Край на взаимодействието.
Аха. Нали виждаш, нищо подобно.
По-скоро аз те притежавам.
Вие не ме...
И ти е време да влезеш в пътя, момче.
Ако така го виждате, мисля, че приключих тук.
Приятен ден.
Хъм.
Приключил си, когато аз кажа, че си приключил.
О-о-ох.
Ще трябва да се научиш, синко.
Ще правиш това, което аз кажа,
когато кажа!
И ако някога дори само си помислиш пак да ми се репчиш...
А! Виж на какво ми направи костюма.
Какво, по дяволите, става, човече? В смисъл...
проверихме я за всичко...
светена вода, сребро, тя премина всички тестове, значи...
Аха и е прекарала долу, в мазето 90 години.
Как успява да изглежда така, както изглежда?
Пък и изобщо не ми се връзва с Пазителите на познанието.
Че те са досадници. Носят вълнени сака. И пушат лули.
Те... те не отвличат хора.
Освен че, очевидно, го правят.
О, и това... този... светлинен проблясък,
за който спомена Санди, този "процеп във въздуха",
- звучи като... - Като портал.
И какво сега? Те отварят врати към други светове
и ... и трепят мацки като в "Мълчанието на агнетата"?
И хранят чудовище. Изобщо не са досадници.
Но всички Пазители на познанието са измрели преди 60 години.
Че и повече.
Тогава кой я е държал там долу?
Знаеш ли, какво ще кажеш
да останеш тук със Санди. А аз да се върна...
- Не, не, не. Какво? - Какво?
Няма да те пусна да се върнеш там сам.
- Дийн. - Не, ето какво ще направим.
Ще вземем на Санди стая в мотел.
Ще я научим да пуска телевизора.
Е, ще трябва да и обясним, какво е това - телевизор.
- А после ще се върнем там заедно. - Ето, заповядайте.
Руло с омар, без хляб, и зелева салата за теб, дългуч.
- Зелето е гарнитура. - Здравословно е.
Следя си холестерола,както и ти би трябвало да правиш.
Ами аз си го следя.
Гледам да расте.
Ами, надявам се, ще се видим...
...по-късно.
Добре.
Какво, по дяволите...
- Кейковете с морски дарове. - Ъхъм.
Два пъти пълненичета.
Видя ли? Гарнитура.
И пържола за младата дама.
Ей. Става нещо странно.
Сам.
Иди вземи Санди.
Сам? Сам?
Ей. Ей! Ей!
Чакай... почакай.
Санди!
- Какво става? - Ей. Чакай. Чакай. Какво...
Леко..леко! Ей! Ей!
- А-а-а! - Санди! Ела тук. Седни.
Бък!
А!
- Дийн? - Сами!
- Дийн. - Ей, какво правиш?
Сами!
- Те още са там, вънка. - Трябва да се обадим в полицията.
- Телефонът ми не работи. - Всички са така. И кабелния също.
Кой е това?
Полицията.
Какво правиш?
Те отведоха брат ми. Ще си го върна.
Кои сте вие? Какво искате?
Това, коети ни открадна.
- Чудовището. - Кое?
По- скоро божество, отколкото чудовище.
А...
чакайте, за какво става дума?
Как открихте нашето поделение?
Брат ми ... и аз, ние сме ...
семейството ни беше от Пазителите на познанието.
И нашите.
Донякъде.
Донякъде?
Прадядо ни, Диего Авила, е бил техен член.
- Е, докато не... - Докато не откачи.
Като Джим Джоунс от масовото самоубийство в Джонстаун.
Точно така.
Диего се е бил в Първата световна война и после
вече виждал само кръвта и насилието в този свят,
затова решил да го промени.
Как?
Да призове божество от друго измерение и да започне.
"Да призовем нови богове над нас,
Йокотх и половинката му, Глитур.
И те ще пречистят този свят на омраза
и ще донесат нов рай на земята".
Призовали Йокотх, но...
не било точно рай.
той погълнал Диего и почти всички останали.
Опитал се да призове половинката си, преди да го оковат.
Пазителите на познанието се отрекли от всичко.
Отлъчили всички оцелели,
закрили и запечатали поделението.
Дедите ни, родителите,
ние,
бдяхме над него през всичкото това време.
Искате да кажете...
Санди?
Мислиш си, че си велик и могъщ,
къде по-добър от нас, останалите.
Но ти, господин Кеч,
си по-порочен от всеки демон, когото познавам.
А аз ги познавам всичките.
Поне все още имам душа.
И какво ти дава това, а?
Душите са пълна каша,
само противоречия и объркване.
Е, поне знам, кой съм.
Сигурен ли си?
Защото твърдиш, че имате този кодекс,
кодексът на Пазителите на познанието,
предаван от век на век.
Но чакай. Изчакай малко. Ти работиш за мен.
Действаш като хладнокръвен убиец.
Но знаеш ли, какво виждам, когато надникна в очите ти?
Страх.
И съжаление.
И болка.
Виждам клисавото отвътре, момче.
Искаш изкупление, опрощение,
но никога няма да го получиш.
Такива като теб...като нас...
не могат да бъдат опростени.
Можем само да разпръскваме болката си наоколо.
Тъй че, не, ти не знаеш кой си.
Но аз знам.
И затова, където и да отидеш,
каквото и да правиш,
ти си мой.
Махнаха ли се?
Някой... някой трябва да провери, дали са се махнали.
Не, не. Няма да я бъде тая.
Опитвате се да ми кажете, че Санди е божество
от друго измерение?
Всичко, което тя иска, е да се храни.
- И да се размножава. - Тогава защо не я убихте?
Мислиш ли, че не сме опитвали?
Доколкото знаем, тя не може да умре.
Затова я държахме заключена.
Е, поне докато не пристигнахте вие.
Тъй че, страхотна работа свършихте, нали разбираш.
Като видяхме, какво си сторил,
разбрахме, че ще трябва да я върнем обратно.
Затова Марко ти сложи нещо в храната.
Леле, не думай.
Ние десетилетия наред държахме Йокотх гладна, за да е слаба.
Но ако тя сложи храна в стомаха си...
Всички сме обречени.
Ей.
Санди?
Ох!
Ох.
Ти пък какво зяпаш?
Ако имах и половината от твоята сила, щях да...
Всъщност...
Убеден съм, че е време да тръгваме.
Приеми го като спасение.
Хайде, ей, ти. давай!
Хайде.
Всичко щеще да става толкова по-бързо,
ако само беше изпърхал с проклетите си криле.
Какво, по дяволите...
Та докъде бяхме стигнали?
- А-а-а! - Леко, леко!
Дългуч. Мислех,че си мъртъв.
Не, не още. Къде е брат ми?
Излезе да провери Бък.
Това са те.
Не, не се стряскай. Те са на наша страна.
- Какво? - Дълга история.
О, не.
Не, не, не.
Тя вече има храна в стомаха си.
Дийн.
Ако се е хранила от него, щеше да е тук.
- Тогава какво? - Както ти казахме...
ако не се е хранила, значи ще се размножава.
Санди, какво, по дяволите...
Санди е мъртва.
Мъртва е доста отдавна.
Добре де. В играта съм.
Ти как се казваш?
Йокотх.
Звездата на безумието.
Разорителката на галактики.
Майка на безлични орди.
Яко.
дай да позная. Не си оттук.
Хич даже.
Когато глупавите човеци отвориха вратата,
те понятие си нямаха, какво ги чака
зад нея.
Имаш предвид себе си?
Имам предвид нас.
Трябваше да сме заедно.
Глитур и аз, заедно.
Любимият ми... Те затвориха процепа, преди той да премине.
Боже господи. Това си е трагедия.
Като филм по Холмарк.
Само че с пипала.
Харесвам те, Дийн.
Силен си.
Приятно ми е да гледам лицето ти.
Уф. Караш ме да се изчервявам.
Затова ще ти позволя
да бъдеш гостоприемник на Глитур.
Какво, моля?
Гостоприемник?
Погълнахме почти цялата си вселена,
но тази тук е така изпълнена...
със светлина.
И живот.
Аз...
Изглежда...
Изглежда адски вкусна.
Добре, виж сега, не знам, що за
извратени игрички на кралю-порталю си гласите, но...
мисля, че съм пас.
Ш-ш-ш.
Инсанидокс котх мунто, Глитур!
Печатът на Соломон е в нея!
Не можете да ме убиете!
Панто котх мунто!
Не!
А-а-а!
Дийн.
Радвам се, че оцеля.
Ами.. ето за това сме дошли.
Ние... печатът ни трябва, за да си върнем близките.
Ако може да ни заведе някъде другаде,
освен в страната на порното с пипала.
Не че нещо...
Когато правите заклинанието, ви трябва водач,
нещо, което е било там, където искате да попаднете.
- Схванахте ли? - Схванахме.
И внимавайте.
Щом отворите вратата, тя остава така само 24 часа.
И никога не знаеш, какво има оттатък.
Е, каквото и да е, ние ще сме нащрек.
Надявам се да е така.
Сигурен ли си, че си добре?
Като отчетем, че бях на косъм от това,
да стана междупространствено момиче на повикване,
да, може да се каже, че съм добре.
Ами...
Печатът е в нас, нали?
трябва ни само още един архангел и комплектът е пълен.
Ама разбира се, какво по-лесно.
Аха.
- Стойте. - Кучи син.
Дойдох с мир.
Да бе, да.
И ви нося подарък.
Чакай малко. Това не е ли...
Гавриил?
Не, не, невъзможно. Той...
Той е мъртъв. Видяхме го да умира.
Така ли?
Какво си му направил?
Не аз. Асмодей.
Принцът го държеше затворен
докато не го освободих, горкия.
Както разбирам, може да ви потрябва
архангел, за някое заклинание, например.
Е, късметът си е късмет.
Трябва ни неговата благодат.
Не, не, не, не.
Спокойно. Успокой се.
Нервак.
Ето.
Вземете това. И...
Ммм.
Архангелската кама.
Защо би...
- Каква е уловката? - Какво искаш в замяна?
Защита.
От Асмодей.
Този, за когото работиш ли?
Работех.
Но когато окрие, че съм му свил кравата-рекордьорка,
е, представям си, как ще ме гони до края на света.
Тъй че...
това е единственото безопасно място, което знам.
Какво? Смяташ просто да се нанесеш тук?
Да си заплювам ли горното легло?
- Не. - Дадено.
Какво?
Изобщо не разбирам, какво, по дяволите,става тук.
Но ако това ни помогне да си върнем мама, да върнем Джак,
тогава... разбира се.
Както пожелаеш.
Гавриил... Човече, какво е станало с теб?
Добре, да действаме.
Ами, не трябва ли да изчакаме?
Да изчакаме? Защо?
Имаме всичко необходимо.
Останалото е губивреме.
Хайде. Да я отворим тази врата.
Добре.
Ще си взема нещата.
А... задръж.
Отивам сам.
Какво?
Виж сега, тук имаме един разкатан архангел.
И още дявол знае какво. Нали така?
Някой трябва да остане тук за всеки случай.
А аз идвам с теб.
Както вече казах, Асмодей ще ме гони до
края на света,
и ще е по-добре да не съм точно в този свят.
Там не е кой знае колко по-добре.
Знаеш, че там е зона на бойни действия, нали?
Няма да ми е първата, нито пък последната. Е?
Добре.
Добре?
Искаш с теб да дойде Кеч, а не аз?
Не ми пука, ако пукне.
По дяволите, направо се надявам на това.
И все пак, не можеш...
Не, ще трябва.
Необходимо е нещо, попадало там и преди,
за да се отвори тази врата, а значи - или ти, или аз.
Затова ще отида аз.
А ако нещо ми се случи, ако... времето изтече,
ще имам нужда да дойдеш и да ме спасиш,
да спасиш мама, да спасиш всеки, който трябва, ясно?
По - безопасно е да отидем двамата.
Няма такова нещо като безопасно там. Знаеш го.
Знам, че не ти харесва. И не очаквам друго.
Но това е начинът.
Нещо, което вече е било там, нали така?
Добре.
Не забравяй, само 24 часа.
Котх мунто нотокс.
Добре.
== sync, corrected by elderman == @elder_man превод chemerika