В предишния сезон за Викинги.
Един ден целият свят
ще знае кой е Ивар и ще се страхува от него.
Трябва да търсиш отмъщение.
Искаме кърваво отмъщение срещу Ела.
Не само срещу Ела.
Крал Екбърт предложи баща ни като жертвопринушение.
Кралството на Екбърт е огромно.
Как ще го превземем?
В името на мъртвия ни баща, в името на Рагнар Лодброк,
обявяваме война на целия свят.
Време е за война!
Време е за омраза!
Заредете!
Ние сме победени.
Ще се откажа от короната в твоя полза.
Спаси себе си и семейството си,
и си върни каквото е твое.
Към голямата зала!
Кой плаща за твоята армия?
Плати ми цар Харолд.
Ще ти дам земите на кралството в източна Англия.
Приемам офертата ти за земя.
Но за това, което стори с баща ми
трябва да умреш.
Единственото нещо,което държи синовете на Рагнар заедно
беше смъртта на баща им.
И сега се чувствам свободен да последвам съдбата си.
Но братята ми ще останат тук за теб.
Всички сме синове на Рагнар. Трябва да останем заедно.
Имаме велика армия и трябва да я използваме.
Не можеш да водиш армия, Ивар.
Кой ще ме последва?
Аз няма да те последвам, Ивар.
Ти си луд.
Ивар! Не!
"Покойникът" Сезон 5 - Епизод 1
превод: gnom4enceto, portokal1, bukuto, silkline
Знам какво си мислите всички.
Но не е вярно!
Не исках да го убия.
Той ме предизвика.
Той ми се подигра. Забавляваше се с мен.
Какво трябваше да направя?
Кой мъж
се подиграва и говори лъжи за брат си?
И какви лъжи каза той?
Е, знаеш много добре, както и аз, Хвитсерк.
Каза,че не си истински мъж.
И какво щеше да направиш,
ако го беше казал за теб, Убе?
Какво щеше да направиш, ако беше "истиски мъж"?
Кълна се в боговете,
че никога не съм мислил да го убивам.
Гневът ме превзе.
И не мислех.
Искрено съжалявам.
Не можеш да го оставиш да води великата армия.
Това е твоя работа, Убе.
Ти си големият му брат.
Ти поеми командването.
Казах ти, това не е моя грижа.
Планирам да се върна в Средиземно море.
С Холфдан.
Ще се върнеш ли първо в Категат?
Нямам намерение да го правя.
Съдбата ми ме зове.
Значи аз ще отида.
И ще кажа на Лагерта
за отмъщението за смъртта на баща ти
и за поражението на саксонците.
И за подарената земя на хората ни.
И кажи на майка ми,
на Торви и на децата,
че мисля за тях,
и ще се върна,
ако боговете пожелаят.
Наздраве!
Това място е пълно с призрачни спомени.
Бог да помогне на тези, които направиха това.
Ако тялото на крал Екбърт е тук, нека да го намерим!
Да, Ваше величество!
Разпръснете се!
Капитане! Поздравете хората отпред!
Потърсете там!
Търсете признаци на живот!
Можем ли да търсим тук?
Доведете още хора!
Да! Още 5!
Напред!
Завържи го!
Време е за ядене!
Трябва да побързаме!
Сложи този отпред.
Вземи това! Внимавай!
- Става ли? - Друг път!
Не си тръгвай!
Сигурен ли си?
Не разбирам защо искаш да се отделиш от мен.
Братя сме. Принадлежим си.
Винаги сме имали една мечта.
Не. Това е твоята мечта.
Искаш да си Крал на Норвегия.
Аз не мечтая да бъда брат
на Краля на Норвегия.
Тогава за какво мечтаеш?
Искам да пътувам.
Имам предвид, какви са амбициите ти?
Ти имаш достатъчно амбиции и за двама ни, братко.
Аз съм прост другар.
Пътуване до края на познатия свят,
това ми е достатъчно!
Ще ми липсваш.
Всеки има нужда от брат да му покрива гърба.
Още ще го правя.
Където и да съм.
Отивай при новото си гадже! Бъдете щастливи заедно!
Приливите идват. Трябва да се махаме.
Наляво.
Само, ако можем да го ползваме!
Нека най-добре го свалим.
- Продължавайте търсенето. - Трябва ни огън!
Разрушено е, не е добре.
Спаси каквото можеш!
Издърпай го!
Може да успеем да го ползваме.
Мисля, че открихме нашия Крал.
Покварени хора.
Виж какво са сътворили.
Трябва да изчистим и възобновим това място,
разрушено от онези езически варвари.
Кажете на хората, които са избягали от тук, че е безопасно да се върнат.
Да, Ваше величество.
Върви!
Флоки.
Защо строиш лодка-играчка? А?
Не е играчка.
Това е лодка за един човек.
Нямам нужда от ничия помощ да плавам с нея.
И до къде мислиш да плаваш?
До където решат боговете.
Не искам да тръгваш.
Все още имам нужда от теб в борбата срещу християните.
Братята ми са твърде меки и ти го знаеш, Флоки.
Моля?
Братята ми...
Не вярват, че не мислех да убивам Сигурд.
Но аз не го исках. Той ми беше брат.
Затова не можеш да си тръгнеш.
Ще бъда твърде самотен.
Трябва да си тръгна, Ивар.
Със смъртта на Хелга, нищо не остана тук за мен.
Този свят вече не ме интересува.
Затова се предавам
на приливите и ветровете,
и на волята на боговете,
да става каквото е писано.
Сърцето ми е разбито.
Ще се оправи.
Ивар, Безкостния.
Бичът на света, а?
Нямаш нужда от мен.
Изкарай веслата!
Късмет!
- Късмет! - Безопасно завръщане!
Боговете да са с теб!
Гребете! Пазете темпото!
Нека Тор е на твоя страна!
И така предаваме тялото на Екбърт,
Крал на Мърсия и Уесекс, Бритуолда,
Крал на Кралете, на света.
Както Бог казва,
"Аз съм Възкресението и Живота.
Който вярва в мен, макар и мъртъв, ще живее.
Който вярва в мен и вярата си в мен
вечно
"няма да умре." Амин.
Амин.
Защо норвежците те оставиха жив?
Не знам.
Предполагам, че не се интересуват от мен.
Така че, когато имах шанс, избягах и се скрих.
И на каква цел служиш тук?
Аз записах и засвидетелствах
договорът между Крал Екбърт и синовете на Рагнар,
чрез който им беше дадено право на собственост
над земите в Източна Англия.
Дори изплашен от смъртта,
Крал Екбърт никога не би дал част от наследството си
на тези езичници.
Не е.
Какво искаш да кажеш?
Не бяха негови, за да ги даде.
Най-добре се обоснови.
Преди да отпрати семейството си, Крал Екбърт
се отрече от короната си в полза на сина си, принц Етълулф.
Тогава Етълулф е крал,
а даването на земята е нищожно, не е валидно.
Да.
Кралят е мъртъв.
Да живее краля!
Трябва да изсъхнат тук.
Вземи онази.
Трябва да използваш онези мрежи.
Едгар!
Как е той?
Алфред.
Умира ли?
Не знам.
Както каже Отца.
Господ е изпратил северняците тук да ни бичуват,
да ни накажат за цялата ни суета,
цялата ни порочност, всичките ни гнусни неправди.
Как може да си толкова сигурен, Етълулф?
Защото няма друг начин да разберем
това, което ни се случи.
- Никакъв. - О, разбира се.
Разбира се, Боже!
Алфред трябва... трябва да умре заради нашите грехове?
Заради моите грехове!
Не!
Никой не е безгрешен, Джудит.
И мога само да се моля
Бог да е милостив към нас,
и да ни благослови,
и да ни покаже отново сияйното си лице.
Планираш да заминеш
без да ни кажеш, Флоки, а?
Исках да ви спестя притеснението да се опитвате да ме спрете.
Но ще опитаме така или иначе.
И не можете.
Затова нека просто да се сбогуваме.
Къде отиваш?
Където ме отведат боговете.
Но докато съм жив и дишам,
вие,
синовете на Рагнар Лодброк,
винаги ще бъдете близки на сърцето ми.
- Сбогом, Флоки. - Мм.
Ти си най-великият корабостроител на всички времена.
Сбогом, Флоки.
Любимец на боговете.
Ти, глупако.
Остани.
Нуждаем се от теб толкова, колкото нашия баща,
а в замяна избираш да избягаш, страхливецо.
Стани и ми го кажи в лицето!
Ще те видя отново.
Вярно ли е, че той напълно
се отдава на морето?
Не се тревожи.
Дал съм му средството да се навигира сам.
Не искаме той да се изгуби.
Нека Один те напътства!
Флоки! Сбогом!
Приветстваме Флоки!
Екбърт, наш крал мъченик,
чуй молитвата ми.
Нека Божият гняв се стовари върху тези езичници,
които оскверняват светите места на земята ни.
Нека те страдат в ръцете ни.
Изколи ги в битка.
Посечи ги като кочаните на царевицата по жътва.
Нека се радваме на разрухата им,
и ги върнем обратно в морето, от където дойдоха.
И нека Светата Божия църква се държи сама
срещу тези поклонници на дявола.
И нека тази война не свърши,
докато и последния езичник
живее или диша.
Екбърт, мъченико,
чуй молитвата ми.
Чуй молитвата ми.
Алелуя.
Не се бойте.
Христа е тук.
В безопасност сте.
Ваше величество. Ваше величество.
Ваше величество.
Ваше величество. Благодаря Ви.
Благодаря Ви.
Бог да те благослови, Бишъп Хеамунд.
Бог да те благослови.
Ваше величество.
Бъдете благословен, Ваше величество. Бъдете благословен.
Като говорим за баща ни, мисля, че може да твърдим,
и да заселим земята, дадена ни от Екбърт.
Саксонците са в безпорядък.
Това е добра възможност.
Имаме ресурсите да направим постоянно селище.
Добре.
Съгласен ли си, Ивар?
Не искам да разформироваме армията.
Всъщност, искам да продължим войната срещу саксонците,
докато все още сме в позицията на силните.
Предложението ми е да се върнем на север,
до където победихме Ела.
Трябва да установим постоянен лагер, както казваш,
но близо до брега, от където можем да нахлуваме където искаме.
Мечтата на баща ни беше да не бъдем просто похитители.
Че ще се държим по различен начин.
Не слушаш, Убе. Трябва да имаме крепост.
Отидем ли на север, сме по-близо до собствените си земи
и маршрутите за плаване.
Можем да построим непревземаема крепост.
Къде?
Чувал съм за град, наречен Йорк.
Построен е на ключова река,
и не е далеч от морето.
И мисля, че трябва да го превземем.
Не. Изглежда като оттегляне.
Да, да, така е.
Но е само тактическо.
Сигурно разбираш, Убе,
ако се установим в средата на страната,
ще сме заобиколени от врагове.
В Йорк сме по-близо до дома.
Нали, Хвитсерк?
Съгласен съм с Ивар.
Трябва да отидем на север и да нападнем Йорк.
Добре.
Благодаря, Ивар.
Това ли са последните?
Има една дама в църквата, иска да говори с теб.
Дай ни силата, която светът не може да даде,
с твоята добрина,
с милостта ти и под Твоята защита. Амин.
За кого се молиш?
За всички ни, в тези ужасни времена.
- Как се казваш? - Етългит.
Итългит.
Трябва да мислиш за собствената си душа.
Ще вземеш ли богослужението от ръцете ми?
Тогава коленичи.
Амин.
Боже, прости на този жалък и нещастен грешник.
Съгреших в мисълта и в делото.
Моля те, прости ми, Троице.
Накажи ме, отведи ме.
Пречисти ме от греха ми.
Татко.
Йорк. Виж го.
Толкова узрял за отскубване!
А те дори не знаят, че сме тук.
Казвам да нападнем утре преди да са разбрали.
- Да. - Хм.
Чакайте.
Спомням си нещо, което каза баща ни.
Винаги е по-добре да атакуваш английски град,
докато празнуват деня на някой от светиите си.
В такъв ден повечето от хората
или ще са в църквата, или ще са пияни.
И как да разберем?
Ще намерим начин.
Добре.
Ако казвате истината,
няма да ви нараним.
М?
Само ни кажете кога ще е следващия християнски празник.
Ер..
Денят на Възнесението ще бъде 3 дни.
3?
3.
Това беше лесно.
Северняци! Пригответе лъковете!
- Стените! - Пригответе се!
- Готови. - Пригответе лъковете!
Станете, мъже!
Долу!
Вие двамата, мърдайте.
Заредете!
Не!
Задръж главата му.
Дръж я.
Сега можеш да целунеш кръста си.
Кон!
За вас, братя мои.
И за нашия град Йорк.
За Йорк.
И за всички наши братя,
да не забравяме Сигурд.
За всички нас!
Наздраве!
Стига! Стига!
Ти си почти прекалено силен за мен, Гутрум.
Трябва ти някой друг, с когото да тренираш.
Трябва да запомниш, че баща ти беше велик воин.
Той още е много велик воин.
Нямам предвид Бьорн.
Имам предвид истинския ти баща, ярл Борг.
Име, с което трябва да се гордееш и никога да не забравяш.
И въпреки, че Рагнар го уби,
в сърцето си знам, че се бият сега
и пируват заедно във Валхала!
Кораби!
Кои са те?
Трябва да уведомя Лагерта.
Кралице Лагерта, нося чудесни новини.
Голямата армия, водена от сина ти, Бьорн Железния,
успя при отмъщаването на смъртта на Рагнар Лодброк.
Крал Ела и Крал Екбърт и двамата са мъртви,
но не и преди Крал Екбърт да ни даде земя като голям дар
за бъдещо селище.
Добре направи да ми го кажеш, Крал Харалд.
Но защо синът ми не донесе новините?
- Мъртъв ли е? - О, не.
От синовете на Рагнар само Сигурд е мъртъв,
убит от собствения си брат - Ивар.
Питам тогава отново, защо Бьорн не е тук?
Каза на всички, че желае да плава
обратно до Средиземно море,
и помоли да предам уважението му
към теб, неговата майка,
и Торви, майката на децата му.
Сега ми кажи защо наистина дойде тук, Крал Харолд.
Казах ти.
Когато собственият ти син
отказа да ти донесе новините от делата ни,
помислих, че аз трябва да го направя.
А аз помислих, че може би искаш да разбереш
колко добре ти е служил копелето Егил.
Вероятно си очаквал да го откриеш тук,
сядащ на трона,
пазейки го топъл за теб?
Вероятно.
Истината може да е лош избор за един мъдър мъж.
Никога не съм смятан за мъдър.
Също така, не съм те приемала за глупак.
Но знаеш какво казват:
"Ако глупакът е настоятелен в глупостта си, може да стане мъдър."
Боговете може да не ти дадат време.
Не мога да виня боговете.
Дадоха ми много други неща.
Много други неща.
Щастлив съм да умра.
Не бой се.
Удряй.
Удряй!
Ваше величество.
Имам новини.
Знаем къде са северняците.
В Йорк.
Превзели града с голямо клане.
Убили Бишъп Кайнибърт най-ужасяващо.
Тогава знаем какво трябва да им направим в замяна.
Призна вината си.
Да.
Така че всички да могат да чуят.
Тогава ми кажи защо да не те убия.
Нямаш причина да ме убиеш.
Нямам причина?
Нямам ли половин причина?
Не.
Всичко се промени.
Направих каквото направих заради жена.
Тя отказа да се омъжи за мен докато не стана крал на цяла Норвегия.
Така че това беше идеята ми.
Беше страстта ми.
Обичах я, виждаш.
И така,
опитах да взема кралството ти.
Нямах нищо против теб.
Просто трябваше да съм достоен за нея.
Тогава защо всичко се промени?
Защото тя ме излъга.
Не могла да изчака да стана крал на Норвегия.
Вместо това се омъжила за един датски ярл.
А какво направи ти?
Убих я.
Сега като е мъртва,
вече нямам никакви намерения да атакувам Категат
или да опитвам да те премахна като негов владетел.
Добре тогава, какви са намеренията ти?
Искам да ти предложа приятелството си и съюз.
Погледни се.
Мислиш ли, че си в позиция да ми предлагаш каквото и да било?
Все още съм крал!
С господство над много кралства.
А аз съм кралица!
Именно.
А аз знам, по-добре от всички хора,
колко уязвими са станали Категат и красивата му Кралица.
Освен всичко, синът ти може да е далеч за дълго време.
А до колко вярваш на останалите синове на Рагнар?
Нима не желаят още отмъщение за смъртта на майка им?
Или не си се представят като крале тук?
И какво би искал в замяна за този съюз?
Ти нямаш мъж в живота си, а аз нямам жена.
Вероятно това е отговор на въпроса ти.
Наистина ли си мислиш, "крал" Харолд,
че бих се свлякла в краката ти
и да предложа благодарности на Боговете, че си ми отдал честта да си ми съпруг?
И че ще ти бъда признателна
като предложиш да дойдеш в леглото ми?
С цялата ти слава?
А?
Какво...
Какво правиш, жено?
Пуснете ни да минем.
Знаеш ли кои сме ние?
Ние знаем кои сте вие.
Какво искате?
Искам да говоря с брат ми Ивар.
Сега се разкарайте от пътя ми.
Ще го питам и ще проверя дали може.
Не, няма.
Защото няма да имаш език да го питаш.
Ще те закова точно на онзи пост ей там.
Разбра ли?
Убе! Хвитсерк!
Огледахте ли наоколо?
Работата по укрепването на защитите върви добре.
Защо се нуждаеш от лична охрана, Ивар?
Какво?
Тъкмо бяхме спрени от бодигардите ти.
Защо се нуждаеш от тях?
А? Нуждаеш ли се от защита срещу нас?
Срещу братята си?
Разбира се, че не.
Тогава защо ги имаш?
Аз съм сакат.
Нуждая се от бодигард.
Не е само за бодигарда, Ивар.
Дефакто, ти никога не се съветваш с нас за нищо.
Все едно си мислиш, че сега ти си водач на великата ни армия.
Мислиш ли, че ти си водачът?
Не.
Защо изобщо някога бих помислил такова нещо?
Радвам се да го чуя как го казваш, защото ти не си водачът.
Ние, тримата братя, заедно сме водачите.
- Ммм. - Както баща ни беше пожелал.
Ние сме по-възрастни от теб, Ивар.
Не можеш да ни оставиш настрани.
Неприемливо е.
Не, прав си , Хвитсерк.
Но вие двамата трябва да разберете,
че за мен е по-трудно да споделям и да залагам моето искане.
Наистина искам да ви бъда равен,
но в желанието си да го направя, трябва да го правя по-добре от вас.
Трябва да ви накарам да забравите, че съм сакат.
Виж, Ивар, ние знаем какъв си.
И те приемаме какъвто си.
- Ах. - Това не те отличава от нас.
Ти си просто наш брат.
Не опитвай да ни караш да те съжаляваме.
Защото, братко, никога няма да го правим.
Има голяма саксонска армия на път насам.
А аз мислех, че вече го знаеш.
Е?
Той обясни.
Обясни защо опита да убие всички ни?
Бил влюбен.
При всички случаи, вече не е.
Иска да направи сделка с нас.
И ти му каза, че не правим сделки с убийци.
Казах му, че зависи от офертата.
Какво предлага?
Съюз.
Защита.
В замяна на...
Брак.
Това ли е?
Сигурно това не ти е забавно?
Той не знае ли коя си ти?
Разбира се, че знае, точно това е.
Никога не бих позволила на такъв мъж да се доближи до мен!
Не можеш да си толкова чиста.
Понякога жените трябва да правят каквото трябва, просто да запазят малко власт.
Така казваш ти.
Има доза истина в това, което казва Торви.
При всеки случай,
нямам никакво намерение да се омъжа за него.
Тогава ще го убиеш ли?
Това не е твоя работа.
Не можеш да го освободиш!
Каквото и да реша, няма общо с теб.
- Просто мислех за теб. - Благодаря ти.
Но аз мога да мисля за себе си.
Гребете.
По лодките!
- Тръгнаха си! - Кой си тръгна?
Крал Харолд и мъжете му.
Лодките им ги няма. Освободиха го
и убиха някои от стражите.
Къде е Астрид?
Астрид?
Удръжте укреплението!
Гребете!
Не забявайте сега!
Вдигайте!
Дърпайте! Дърпайте!
По-бързо!
Защо ме отвлече?
О, можеш да ми помогнеш за велика сделка.
Виж, мисля, че годините на Лагерта като кралица на Категат
са преброени.
И все още имам амбиции да управлявам там.
Дърпайте!
Все още възнамерявам да стана Крал на цяла Норвегия.
Което значи, че ще завладея Категат, измежду другите кралства.
Но оставам неженен.
Нуждая се от Кралица.
Трябва да плодя и правя синове.
Искаш да бъда твоя кралица?
Защо не?
Трябва да разбереш.
Лагерта беше толкова добра към мен.
Дължа й всичко.
Тогава няма начин някога да се омъжиш за мен, така ли?
Няма.
Дори това да значи, че ще бъдеш Кралица на Норвегия?
Най-влиятелната жена в цялата страна?
Кажи ми честно, Астрид,
изобщо ли това не е привлекателно за теб?
Не кара ли кръвта ти да кипи съвсем малко по-бързо?
Не блестят ли очите ти съвсем малко по-светло?
Или съм те подценил?
Пуснете го и издърпайте!
Вдигайте!
Е? Какво имате да кажете?
Северняците са заети
с ремонта и подобряването на защитата на града, Ваше величество.
Те са трудолюбиви хора.
Те са езичници и дяволи. Нищо повече. Продължавайте.
Градът е добре защитен.
Моите извинения, но Ваша милост може още да не е достатъчно силен
да атакува. Не и с някаква надежда за успех.
Не съм съгласен.
Имам всяка надежда за успех.
Жалко е, че новият крал не е тук с нас.
Присъствието му на полето може да окуражи новите войници.
За разлика от баща си, той има някои умения като воин.
Какво ще правим с Алфред?
Защо трябва винаги да говорим за Алфред?
Защото той умира, Етълулф.
Умира пред очите ти.
Не виждаш ли?
Алфред?
Алфред.
Какво прави?
Алфред?
Алфред!
Не!
Спасете го!
Алфред?
Спасете момчето ми.
Действайте!
Алфред! Момчето ми!
Живота ми!
Не!
Не. Не!
Моля те, моля те, моля те, моля те...
Не, моля те!
Момчето ми! Моля те!
Жив е!
Шшшт! Опитва да говори.
Йорк.
Трябва... Трябва да отидем в Йорк.
Защо трябва да отидем в Йорк?
Северняците са там.
Северняците.
И твоите...
Твоите хора имат нужда от теб.
Алфред, от къде... От къде знаеш?
Баща ми ми каза.
О, Богове.
Не така.
Не искам да умра така.
Защо ме изоставихте?
Хаймдол, карауле,
можеш да гарантираш за мен!
Кажи на другите богове колко често мисля за тях,
и колко сърцето ми им принадлежи.
Бягай, птицо.
Намери парче земя и остани там.
Не се връщай!
Дръжте курса!
Хайде, хора! Бутайте, бутайте!
Хайде!
Напред!
Продължавайте! Бутайте!
Още веднъж!
Защо, мислиш, че отвлече Астрид?
Не мисля, че крал Харолд някога прави нещо без умисъл.
Каза ми, че се е отказал от мечтата си
да бъде крал на цяла Норвегия.
Сигурна съм, че излъга.
Все още вярва в мечтите си,
и един ден корабите му ще се върнат в Категат, пълни с войници.
Астрид трябва да е част от плана му. Но...
Каква част, не мога да кажа.
Астрид никога няма да е част от нечий чужд план.
Достатъчно възрастна съм да знам, че никога не можеш да кажеш със сигурност
какво ще направи някой друг.
Това е! Гребете!
Мога да помириша дома.
Продължавайте да гребете!
Пазете дистанция.
Не за дълго.
Продължавайте, мъже!
Завържете го бързо!
Повече мисли ли върху това, което казах?
Сигурен съм, че не харесваш как изглеждам,
но ще промениш мнението си.
Никога няма да се омъжа за теб.
Направил си голяма грешка.
О, вярно е.
Никога не съм имал късмет с жените.
И още...
Какво ако, по грешка, случайно, от Боговете
и по съдба, съм взел правилното решение?
Какво, ако винаги си имала намерение да бъдеш тук?
Какво, ако няма друго място за теб?
Гребете!
Стоп!
Слизайте!
Кои сте вие?
Ние сме мъже от Уесекс. Ние сме тук с нашия крал.
С вашия крал? Имате ли предвид крал Етълулф?
Син на Екбърт?
Той и хората му следват близо.
Аз съм спътник на Неговата милост Епископ Хеймунд,
който е настанен недалеч оттук.
Казвам се лорд Денюулф.
Тогава приятно ми е, лорде.
Добре че се срещнахме.
Това е щастлив ден.
Милорд Бишъп беше загрижен кралят да е на негова страна.
И сега, благодарение на Бога, това се случи.
Помогнете ми.
Приютете конете им.
Най-благородния крал,
по Божията милост.
Милорд Бишъп.
Чували сме много истории за вашите умения с оръжието
и за личната ти неприкосновеност.
Искаме живот като вашия.
Съпругата ми, Джудит.
Благородна дама.
Елате!
Освежете се след дългото си пътуване
и хапнете.
Направете път на каруците!
Каква смелост притежавате, милейди,
да придружите съпруга си тук.
Не съм толкова смела, Бишъп Хелмунд.
Но тъй като съпругът ми и синовете ми избират да са на бойното поле,
тогава аз какво да правя?
Да стоя вкъщи, да ридая и да се моля?
При всички случаи, като дъщеря на крал Ела,
аз също имам причина да се разплатя със синовете на Рагнар.
В името на Бог, който е и отмъстителен, и милостив,
кълна се, че ще накарам тези езичници да си платят
за жестокостите и престъпленията им.
Имам достатъчно причини да съм наоколо.
Принц Алфред?
- Да, милорд. - Простете ми.
Вече съм чувал истории за Вас.
Как сте пътувал до Рим като момче и сте срещнал Негово светейшество.
Да. Баща ми ме заведе.
Трябва да е било тежко пътуване за толкова младо момче?
Е, не е ли трудно всяко нещо, което си струва милорд Бишъп?
Добре казано.
Кой ти беше учител?
Дядо ми, крал Екбърт.
Беше най-мъдрият човек, който някога съм познавал,
и най-обичаният.
Варварите, които сега са окупирали Йорк,
са отговорни за смъртта му.
Ето защо сме тук.
Северняците са укрепили защитите на града.
Те са ремонтирали и разширили укрепленията.
Това е лоша новина.
И аз си помислих същото.
Така беше, докато разузнавачите ми не ми съобщиха нещо интересно.
Очевидно, те не са могли или не са искали
да ремонтират старите Римски стени, които все още стоят.
Всъщност, на няколко места стените се рушат.
Камъните се разхлабват и вероятно ще падне.
Въпреки това, те остават неохранявани
и незащитени.
Тогава имаме план за атака.
Да.
С ваше разрешение,
ние трябва да изчакаме,
не да бързаме.
Нека армиите ни се обединят.
Нека моите скаути определят с абсолютна сигурност,
че тези участъци от стената остават неохраняеми и незащитени.
И когато всичко това свърши?
Да, принце.
Когато всичко това свърши, ще атакуваме.
Скаути!
Татко,
благодаря ти за тези знаци.
Благодаря и на теб, Ньорд
и на валкириите, че ме доведоха на това място.
Хм. Вземи щита!
Какво мислиш за грешката на Лагерта?
Какво имаш предвид под "грешка"?
Трябваше да убие крал Харолд, когато имаше шанса.
Вместо да говори с него.
Може би.
Не да позволи врагът й, нашият враг, да избяга.
И тя жертва живота на Астрид.
Не знаем това.
Слушай, всичко което казвам е, че Лагерта допуска грешки.
Прави грешки.
Може би, нейната жажда за власт я прави каквато беше едно време.
Не виждаш ли?
Асгард...
Аз съм в Асгард!
Аз съм в земята на Боговете!
Ивар?
Какво правиш?
Чакай и ще ти покажа.
Готово.