Денят на благодарността
Когато готвиш за денят на благодарността,
времето е всичко.
Трябва да чакаш до перфектния момент,
когато центърът е топъл
и краищата са хрупкави и златисто-кафяви.
Май съм го оставила прекалено дълго вътре.
Значи най-после ще го изядем?
Почти толкова бедни сме, но още не.
Не, това ми е традиция за деня на благодарността.
Затоплям одеалото в печката, докато е достатъчно топло
за сладките картофи,а топлото одеало
помага за схванатия ми врат.
Когато имаш 30 годишна възглавница ти е нужно.
И 50 годишен врат.
Добре, денят на благодарността е, по-кротко.
Когато отидем у Джанет трябва да изглеждаме
като най-щастливата двойка в света.
Щеше да е много лесно ако не бяхме у Джанет
И аз не го исках,
но е по-близо до мама и татко
и затова отиваме.
Дръж тези далеч от мен.
Виж това. Плащала ли си 4,75
на място, наречено RNJ?
RNJ?
- Да. - Не звучи познато.
В кой ден е било това?
На 7-ми ноември. - Какво си правила в този ден?
Не знам. Какво правим всеки ден?
Вероятно съм гледала телевизия.
Сигурен ли си, че не е твое?
Не е.
Изглеждат като онези измами,
когато ти крадат номера и правят малък
тест, преди да се развихрят
и да си купят няколко плазмени телевизора.
По-добре да се обадя на кредитната компания.
Може да отнеме време, не знам
дали ще мога да стигна у Джанет за вечеря.
Добър опит. Ще отидеш
Кишон, картофът ти е готов, картофът ти е готов, Кишон
Наслади се на картофа си на деня на благодарността.
И се върни утре за картофеният сандвич от останалата пуйка.
Прави се от хляб, пуешко, плънка и картофено пюре
в картоф от вчера.
Сю, някой трябва да изчисти тоалетната
Ароматизаторът
се бори и губи битката там.
Знаеш ли, това ми звучи като работа за новият.
Защо не? Мисля, че си права!
О, новакът!
Аксел, тоалетната трябва да бъде почиствана веднъж на всеки час.
Не си ли чел ръководството?
И не си почистил дюзата за течното сирене.
Сега трябва да използваме истинско сирене.
Да, няма да го правя.
Когато ме помолиха да работя тук, беше вписано,
в договора ми, че няма да правя гнусни неща.
Ау!
Не, никой не те е молил да работиш тук
Ти се умоляваше да работиш тук,
защото те уволниха като шофьор на автобус.
Всички трябва да правим гадни неща, Аксел.
Всичко тук е гнусно.
Е, изглежда Аксел извади късмет,
защото смяната ни свърши.
Супер. Хайде да нападнем буркана за бакшиши и да се махаме.
Добре, Аксел, преди да го нападнеш,
всички бакшиши се разделят по равно,
а ако не излезе по равн9о
хвърляме монета кой да получи допълнителното пени.
О, ако това е молитва, много ще се ядосам
"Весел ден на благо-вземостта
Взехме ви бакшишите"
Пълен съм с гняв, но ми харесва почеркът на този.
Сигурна ли си, че сме на правилния паркинг?
Да, да. Казах на децата, че ще се срещнем пред
затвореното Penney?
Или казах затворения Sears?
Или затворения Wet Seal?
Не, този е затворен отдавна.
Превърнаха го в Бутика на Клеър
а сега в него набират за армията.
Е, ще ни намерят.
О, между другото, обадих се в кредитната компания
и им казах да махнат 5-те долара от разходите ни.
Оказа се,че RNJ е дъщерна компания
на някакво кафене наречено Златният боб
И им казах "Ние не пием изискано кафе
и няма как да е наше"
О,да. Мое е
Какво? Нали се разбрахме,
че ще пием кафе само вкъщи, на училищни сбирки
и в Jiffy Lube.
Виж, бях стресирана от грижата за майка ми,
минах покрай кафенето и си казах
"Искам проклетото кафе"
Да, така си казах наум.
Казах проклето. Ето колко ми е трябвало.
Беше само веднъж, ясно?
Никога ли не си искал да се поглезиш?
Не виждам смисъла.
Ще свикнем с хубави неща
и тогава се връщаме към това.
Добре, слушайте.
Първо, честит ден на благодарността.
Второ, добра работа днес.
И трето, някой е уволнен.
Да. Какво?! - Какво?!
Мхм, да.
Ами, може би сте забелязали,
че не съм тук често.
Оказа се, че пътуването ми до Ню Йорк за участие в Сатърдей Найт Лайв
не мина както трябваше.
Оказа се, че като леля ми се е возила в асансьора
с Боби Мойнихан не е означавало, че ще ме вземат.
Мислех, че ще ме вземат.
Както и да е, ше съм по-често тук
и няма да имаме нужда от толкова нископлатен персонал.
И така, агонизирах от това, че трябва да уволня някой от вас,
но си казах, "Чакай мога да го направя
Вие сте семейство"
Така че го решете помежду си
Как беше на работа? - О,боже, мамо,
няма да повярваш.
Едуин каза, че трябва сами да изберем
кой от нас да бъде уволнен.
Как трябва да го направим? Кой ше бъде?
- Сю - Сю
Какво? Не! Аз съм тази, която откри Спъдси.
Там съм от години. Като семейство сме
Добре, тогава Брик си тръгва.
- Защо аз? - Ами, като начало,
аз поне виждам през касата.
Престани да местиш стола, върху който се качвам.
Виж, аз завърших колеж.
Трябва ми работа, за да допринасям за вкъщи.
Сю трябва да си пазарува в магазин "Вечната загубенячка", а Брик,
вместо да използва парите си да си купува приятели,
ги пилее по фигурки на "Планета никъде"
и така продължава цикъла от безприятелство.
Виж, щом намериш друга работа, ще напуснеш, така или иначе.
Защо просто не напуснеш сега?
Не мога да си намеря работа ако нямам работа.
Никой не иска да наеме безработен.
Но ти нищо не знаеш.
Бъркаш сметаната прекалено много
и накрая тя се разделя отново на течност и пудра.
Брик все краде пластмасовите вилици!
Мама ми каза така!
Мамо, разбираш, нали?
Аксел трябва да напусне.
Не, не, не. Не ме въвличай в това.
Никога не е добра идея един родител да заема страна.
Обичам всичките си деца поравно.
Аз бих уволнил Брик.
Майк! - Какво?
Сю е била там първа, Аксел има право.
Той е възрастен и му трябва работа.
Ха! На ти сега!
Е, май това е краят. Татко реши
Не, не. Без "татко реши"
Спомням си точно, че Едуин каза, че трябва да се разберем
между нас, а Едуин е шефът.
Е, поне докато не започне да играе в Сатърдей Найт Лайв
О, той е много добър.
Много добре имитира Джордж, управителят
"Молът затваря след 10 минути!"
Е, трябва да го видите
- Трябва ли? - Не, Брик е прав.
Едуин го остави на нас.
Всички, които са "за" Сю да напусне, да вдигнат ръка.
Мм. - Хората решиха
- Сю е вън - Не може да го направиш
Да, мога и го направих.
В това няма смисъл!
Лицето ти няма смисъл.
О, млъкни, затвори си тъпата уста!
Добре, стига толкова!
Защо всеки път, когато сте в колата,
трябва да се карате?
- Не се караме винаги. - Да, караме се.
- Не, не се караме! - Сигурен съм!
Помниш ли, когато си сложих крака на лицето ти?
- Ух! - Или беше другият крак?
Ох! Може би не е бил крак.
Може би е бил задникът ми!
- Недей! - Охх!
- Недей! - О, харесва ли ти така?
О, Боже! Добре! Искаш ли задник в лицето?
Ами ако аз си сложа задника на лицето ти, а?
Ехо? Свободни сте да породителствате когато пожелаете.
Добре, стига! Спрете! Сложете си задниците по местата!
Баща ви не може да кара при тази лудост!
Ако татко не иска да кара, аз ще карам.
Не, Брик, не ти е позволено. Помниш ли инцидента с кравата?
Да, но това беше преди година.
Скъпи, бихме ти позволили, но трябва да си на 16.
Навърших ги преди седмици.
- Ох. "Честит рожден ден.."
Спести си го.
Хайде, дайте ми да карам.
Съжалявам, приятел. Не може децата да карат по време на пътуване.
Напротив. Сю караше.
Не помня на коя екскурзия бяхме,
но помня, че и дадохте да кара.
Май беше, когато ни накара да
отидем да видим твоята селяшка приятелка от Интернет
О, да, вярно!
Чудя се дали е още свободна.
Както и да е, прави сте. Няма нужда да карам.
Мама и татко ще ме карат където искам
до края на живота ми.
Хей, не е честно.
Защо аз съм в средата..
Седем или осем секунди да запиша в шофьорския си дневник?
Не знам. Сърцето ми спря на четири.
Трябва да платим магистрална такса.
Добре, да видим. Имам 1,2 долара
Колко ти трябват?
60 цента. Добре
Хей, дай ми и другите 60 цента.
- Защо? - Ами, денят на благодарността е
Мисля да направя нещо добро
и да платя за колата зад нас.
Оу, колко сладко!
Ще платим за колата зад нас.
Хей, това е моята идея.
Аз щях да го кажа.
Кажете им, че им пожелаваме щастлив ден на благодарността.
- Ти го каза, скъпи. - Да.
Не е ли сладък баща ти?
Толкова е мило. - Здравейте!
- Да видим. - Ох!
Идват към нас. Идват!
До нас са. Избързват
Ето ги! - Ще кажат благодаря.
Оу!
Това не е реакцията, която очаквах.
Знам. Просто бяха груби.
Кара те да не искаш да правиш добро на хората.
Знам, че бяха само 60 цента,
но поне може да помахаш.
Мисля, че е тъжно, защото
На какво учат децата си?
Съобщението, което им отправят е: "Вземайте наркотици, няма значение"
Да, а Брик определено можеше да
използва тези 60 цента, защото няма работа.
О, бензинът почти свърши.
По-добре да отбием тук.
Чакай, тази кола ли е със счупеният уред за отмерване на бензина?
Не, това е твоята. Тази е колата,
със счупения показател за скоростта,
който падна в пукнатината, където не мога да го извадя.
Съжалявам, не приема картата.
Добре, благодаря, че ме карахте да чакам 20 минути
и изобщо не сте от помощ.
Оказа се, че щом съм се обадил
за таксата за кафето, която всъщност е наша,
сега са спряли картата и ни пращат нова.
Е, кога ще дойде?
Един дрон ще я донесе след минута.
- Хмм - О, за Бога!
Идва в понеделник.
Умирам от глад. Къде е синята чанта?
Изобщо донесе ли синята чанта?
Новата синя чанта е жълта и изобщо не знам къде е.
Не разбирам. Имах 30 долара и сега ги няма.
О, аз ги взех.
Какво? Защо?
Платих на Синди 30 долара да се съберем
Брик, ако Синди дойде, защото си и платил,
практически е проститутка.
Е, да, но е моята проститутка.
Франки, колко пари имаш в теб?
Къде ми е портфейлът? О, гадост.
В последната минута смених чантата си с такава за през рамото.
Виждаш ли? През рамото е.
Исках да изглеждам добре, за да впечатля Джанет.
Тези през рамото са по-сладки и изглеждам по-млада,
защото тази през рамото.. - Спри да казваш "през рамото"
Аксел, Сю, Брик, вие колко имате?
Дадох всичките си на Синди.
Аз разчитах на бакшиша, който ни откраднаха.
Да, аз не нося портфейл, когато съм с вас.
Карате ме да ходя на това пътуване, което технически означава,
че съм дете и точно сега детето настина би искало
малко чипс и студена бира.
Вижте, има ли някакъв шанс да ни отпуснете
5 долара за гориво?
Отиваме само на 40 мили
и се връщаме по същият път в събота.
Тогава ще ви ги върнем.
Отиваме при сестра и, а всички мразим да ходим там.
Не мразим да ходим. Просто..
Тя обича да се съревновава.
Бих искал да помогна, но не мога.
Добре, а става ли така:
Ами ако оставим нещо ценно
и го заменим за кеш, когато се върнем?
Добра идея. Какво имаме?
- Половин стъргалка за лед. - Половин лопата в багажника.
Хей, слушайте. Аз не съм собственик.
Просто работя тук.
Има правила и камери.
В рибата има камера.
Ако не правя всичко по правилата ще си изгубя работата.
Съжалявам.
Извинете. Не можах да не чуя разговора
и понеже е денят на благодарността,
може ли да мина пред вас
и да платя за тези?
Извинете.
Е, какво ще правим сега?
Е, Джанет е може да дойде,
защото се грижи за мама.
Ами Донахю?
Няма да караме съседите да карат два часа
на денят на благодарността, за да ни дадат пари за гориво.
Искам да запазя малкото достойнство, което ми е останало.
О, Боже, хора. Видяхте ли онзи знак?
"Пътя се поддържа от Дан Куейл"?
Какво? Не, не. По-нататък.
Знакът за мол. Има Спъдси за из път!
На бас, че ще ни помогнат.
В ръководството пише, че всички сме едно голямо семейство.
Да.
Добре, вървете. Вижте какво можете да направите.
Ще се обадя пак на кредитната компания.
И, Франки, ако видиш някой мил тираджия,
вдигни крачол и му покажи крака без синината.
Без синина.
Здрасти! Знам, че звучи шантаво,
но ние сме служители на Спъдси и сме в затруднение.
А ще ни платят в сряда.
Е, има ли шанс да се обадите
и да питате може ли да си вземем чековете предварително?
Да, няма да го направя.
- Ох. - Какво?
Защо не?
Ние сме от клонът в Орсън.
Мениджърът ни е Едуин.
Така ли? А каква му е фамилията?
Много е забавен.
Много добре имитира Джордж, охранителят
"Молът затваря след 10 минути!
Вижте, уверявам ви, че работим там.
Униформите ни са в колата.
Не може ли да си вземем 5 долара от буркана с бакшишите?
Наистина ли искате да докажете, че работите тук?
Всички сме дали обет никога да не разкриваме съставките
на тайният Спъдси сос.
Кажете кои са и ще ви дам всичко от буркана.
Добре, ами..
О, Боже.
О, Боже. Не помня.
Защо не помня?
Брик! Помогни!
Ами..
Аз ги знам.
И ако ги кажа правилно
ще запазя работата,
а вие загубеняци ще се разберете помежду си.
Приемам залога. - Аз също.
Той не знае даже коя е птицата на щата
Ох
Босилек, олио, лук, чесън, емулгатор
и дресинг.
"Кардинал"
Точно така.
О,да!
Явно аз ще запазя нископлатената работа
Оо!
Сега мъжът казва, че за да получим достъп
до акаунта ти, трябва да му кажеш любимия си филм.
О, Боже. Или е "Магьосникът от Оз"
или "Зад борда"
Забавен е. Ако просто седнеш и го изгледаш.
Мамо!Татко! Имаме пари!
Надявам се да са достатъчно.
Уау, откъде взехте всичко това?
Е, успях да осигуря 35 цента
от буркана с бакшишите на колега картофен инженер.
А останалите взехме от фонтана в мола
докато охранителят не ни изгони.
Не беше забавен като Джордж,
не както Едуин го имитира.
И знам, че е лошо да крадем от фонтана,
затова хвърлих едно пени и се помолих Бог
да ни прости, че взехме парите.
Едно, две, три..
О, хей, когато седим около
масата и казваме за какво сме благодарни
никой да не казва за кражбата от фонтана в мола.
Леля Джанет няма нужда да го знае.
Няма проблем.
Вече имам друго, за което да съм благодарен.
Осигурих позицията си като служител на Спъдси
Успях да кажа всички съставки
за тайният сос.. Нещо, което тези двама големи
умници в Спъдси не успяха.
Още не мога да разбера как го направи.
Защото съм умен. Използвах първата буква
от всички съставки.. босилек, лук, олио, чесън,
емулгатор, дресинг.. Става "бледоч"
Ооо!
И оставаме ние двамата.
Разбира се, че така си познал.
Такова дете си, Аксел.
За разлика от теб, аз съм възрастна и ще защитавам работата си
като възрастен..задник такъв!
Аз не. Запъна се, защото си си такава.
Спънка!
Влязох ли в главата ти? А? Влязох ли в главата ти?
Не може ли да спрете да се карате за две секунди?
Майк, това пред нас е колата на онези от будката.
Настигни ги.
Да ги настигна? Защо?
Не знам. Може би не са ни видяли по-рано.
Някой им плати магистралната такса.
Това не се случва всеки ден.
Не, не, не
Иди и им свирни с клаксона.
- Не. - Да, направи го.
Не! Хай..хайде..
- Какво правиш? - Не, слушай,
ще бъде страхотно.
О, Боже. Видяхте ли това?
Толкова беше гадно.
Какво не е наред със света?
Плащаш нечия такса и така ли ти се отплащат?
Да, сега светът е гадно място.
По мое време, хората отбиваха, за да ти помогнат.
Спираха да правят каквото правят и..
и бутат колата ти до монтьора.
Ако ти трябва гориво, дават ти гориво
и те пращат по пътя ти.
И им се отплащаш, когато можеш.
Може би с дузина яйца или нещо друго.
Знам! Какво става?
Като онзи гаден човек от мола, който ни открадна бакшишите.
Не съм учудена.
Всички крадат сега.. бакшиши, самоличности..
Затова кредитната компания мислеше, че е измама
и вместо да си влезеш в акаунта
трябва да си спомниш, че "Зад борда"
е любимият ти филм.
Хубав е!
На бас, че Синди даже не е получила писмото, което и пратих.
Очевидно пощальонът го е взел и е откраднал парите.
Но като странното дете,
не намирам човешката злоба толкова изненадваща като вас.
Знаете ли, почти винаги съм на страната на човечеството,
но точно сега, човечеството много ми пречи
да съм на негова страна.
Е, по-добре свиквай,
защото това е светът, в който живеем.
Добре, добре, нека..
нека не се увличаме толкова.
Денят на благодарността е и имаме още много
неща, за които да сме благодарни.
Кажи едно.
Ох, умирам от глад!
Трябваше да купим чипс от бензиностанцията.
О, точно така, свиркай. Защо не се сетихме за това?
Това ще помести онзи полу сгънат камион от пътя.
Сериозно, стомахът ми се самоизяжда.
Ох, хайде де, Брик.
Знаеш, че заслужавам работата повече.
Просто се откажи и напусни.
Не, ти напусни.
Ох!
Добре, предлагам ти сделка.
Първият, който хвърли хартиено топче
и то се закачи в косата на татко, печели работата.
Имаме ли сделка?
Съгласен.
Престанете.
Така.
Добрата новина е, че няма пострадали.
Лошата е, че ще останем тук завинаги.
Но познайте кого видях шест коли пред нас?
Камион за чипс?
Гаднярите от бутката.
Не! Бяха ли злобни?
Извиниха ли се?
Не, държаха се сякаш нищо не е станало
- Идиоти. - Глупаци.
- Злобари - Типично
Да, оказва се, че ще бъде страхотен ден на благодарността.
Свят 1:0 Хек
Това беше!
Какво прави?
Какво правиш?
Няма шанс да стигнем у Джанет, така че ще ям.
Ммм!
- Мое си е! - О, здравейте!
Не, просто видях, че ядете
и, знаете ли, имам малко плънка.
Явно няма да стигна у братовчед си за празника
и реших, че може да искате.
О, уау! Благодаря ви!
И под "мое" имах предвид "мое е, вземете си"
Това са известните ми двойно подсладени картофи.
Ето. Вземете си
Благодаря, ще си взема.
Здравейте! Храна ли споделяме?
Нося рулца.
О, благодаря!
О, плънка!
Имам боровинков сос. Някой иска ли?
Да!
Благодаря. Добре, извинявай
Просто трябва да кажа нещо.
Носиш ни боровинки след като ни показахте среден пръст?
Чакайте, били сте вие?
О, беше ни страх, защото ни гонехте
и бибиткахте и карахте хаотично.
Беше ни страх да не е ярост на пътя
като знаем какъв е светът днес.
Не, ние не сме такива.
Ние сме добри самаряни.
Просто искахме да видим реакцията ви
след като платихме таксата ви.
Какво?
Не сте я платили. Ние я платихме.
Не, ние я платихме.
Казахме на човекът на будката:
"Плащаме за себе си и за колата след нас"
- Не ви ли каза? - Не, просто му платихме.
Толкова е мило от ваша страна да платите нашата такса.
Благодаря!
Донякъде връща вярата ми в човечеството
О, няма проблем. Радваме се, че го направихме.
Не беше за благодарностите.
Трябва да опиташ сладките ми картофи.
Добре.
Не знам.
Може би има много грешно в света,
но има и много правилни неща.
Добре, Брик, мисля, че има начин да се разберем
за работата в Спъдси веднъж завинаги.
Който отчупи по-голямата част
от ядеца ще запази работата си.
Който отчупи по-малката, напуска.
Става ли?
Става.
Поздравления, Брик.
Спечели честно и почтено.
Ще предам униформата си в понеделник
и ще си изтрия името от графика.
Затова го пишем с молив.
Чакай, Сю, не го прави.
Аз трябва да напусна.
Какво? Защо?
За теб означава много повече, отколкото за мен.
Освен това, все облизвам картофите.
Ще ме хванат евентуално,
така че по-добре да напусна сега.
Започнах да го правя, защото са солени,
но след това започнах
да се убеждавам, че ако не ги ближа,
мама и татко ще умрат.
Брик, не може да облизваш картофите.
Човече, толкова си странен.
Наречи ме странен, но имам двама живи родители.
Да, лесно е да си стоиш в колата
и да се оплакваш, че нещо не е наред със света.
но истината е, че като се замислиш,
всички искаме едно и също, да отидем където сме се запътили
и да сме с любимите си хора.
Така че, ако излезете от колата си и се заговорите с хората,
ще осъзнаете, че всички сте заедно в това.
и може би светът е на един спонтанен
пикник разстояние от това всички да се разбират.
Това време от годината ме кара да си спомням за
всички дни на благодарността, които сме споделили.
Аах!
Честит ден на благодарността от По Средата!