Досега в "Dark matter".
Туко-що направи времеви скок.
-Видях неща.. -Бъдещи прозрения.
Мисля да работя с теб, Теку.
Трябва хората да те харесват.
Ако не спреш да ни търсиш, ще сложа край на всичко.
Заповядвай, това е подобрена версия.
Да не би туко-що корабът на Микей да изстреля ракета?
Кажете ми, че тя не е все още долу.
Опасявам се, че е.
Трети, какво се случва?
Аз не съм трети.
Е..най-накрая нашата малка игра е пред края си.
-Наистина? -И двамата знаем, че екипажът ти ..
има нужда повече от теб, отколкото от пространствения двигател.
Ще ви разменим. Ти се връщаш невредима, той ще бъде при мен.
Не могат.
Пространствения двигател не работи.
Не успяхме да го поправим, затова го разглобихме и го хвърлихме.
За да сме сигурни, че никой няма да се добере до него.
Лъжеш.
Генералите се свързаха с нас от стаята за конференции, Хейка.
Могат да почакат.
Те чакаха. Вече доста време.
Е, ще могат да изчакат още малко.
Пространственият двигател е унищожен.
-Закъснял си. -Тоест, когато се свържа с екипажа ти..
те ще кажат същото?
Знам, че не искаш да го имам.
Обаче не зависи от теб.
Наистина?
Хейка, моля те. Генералите чакат
Не отговарям пред генералите! Те отго- варят пред мен!
Защитете императора.
Какво беше това?
Какво става, Мисаки?
-Sync by medvidecek007- -Translated by Lefterov91 Addic7ed.com-
Устройството е било поставено под масата в стаята за конференции.
Настроена е била да се взриви 20 минути след началото на срещата.
Ранени?
7 от генералите са умрели на място..
включително Уеда.
Граф и Кимура са сериозно ранени.
Нистром е стоял на вратата
и се е оттървал с леки наранявания.
-Искам да го разпитам. -Вече е задържан.
Също така всеки слуга, отговаряща за стаята.
Вече са задържани.
Все още имам надежда.
Ти също не бива да губиш своята.
Докато не разберем със сигурност..
Докато не получим някакво доказателство на което да вярваме.
Все още има шанс да е жива.
Когато Андроидът направи скок във времето,
един от нас в бъдещето
е разказала за нещата, които Втора е преживяла.
Това значи, че тя трябва да е жива.
Ще си я върнем
Веднъж промених историята..
Никой не може да каже, че това няма да се случи отново.
Не съм сигурна дали сме променили историята
достатъчно, че ..
да променим бъдещето ни.
Трети, Пета.
Нуждаем се от вас на мостика.
Открихме нещо.
Излезе на всички скенери,
има оставен прозорец от светлинен двигател в пространството,
образуван точно преди да се взриви планетата.
Аз открих това.
-Това е Мародера. -Не и нашият Мародер.
Мисля, че има само един Мародер имащ възможност да се движи със светлинна.
Копелета. Това са Порша и Буун.
Вероятно вече са знаели за Нова-17 от тяхната вселена.
И просто е било въпрос на време да ни се случи и на нас.
Получаваме сигнал.
-Рио. -Какво подяволите искаш?
Мисля, че по-точния въпрос е
кого искаш?
-Хванал си я. -Втора е почетен гост на
-кралския двор. -Ти си копеле.
-Няма да ти дадем двигателя. -Не очаквах да го направите..
толкова лесно.
Така, че сега имам възможността
да ви представя положението ми и да ви убедя.
Бих желал да дойдете на Зайрон.. да се присъедините към вечерята ни.
Ти си психично болен.
Давам ви думата си.
Вашият кораб няма да бъде атакуван.
Ще получите свободата да дойтете и да си отидете, когато пожелаете.
Обмислете го. Ще изчакам вашият отговор.
-
Капан е.
Не знам..
-Казваш, че му се доверяваш? -Напоследък направи много глупости..
но той винаги е бил човек на честта.
-Не го вярвам. -Той държи Втора.. Трябва да отидем.
Не и докато има по-безопасен начин
да си я върнем.
Няма да му дадем двигателя.
Защо не? Имаме два.
Ще му дадем този, който учените му из- пържиха.
-Но ако успее да го оправи.. -Какво ако успее?
Нямаш нищо против да му дадем
нещо с което да покори галактиката?
Ако не е той, то ще е някой друг.
Най-вероятно с нещо друго. Слушай, ти вече не си ченге.
Престани да се опитваш да защитаваш галактиката.
Започни да мислиш как да спасим приятеля си.
Ще спасим Втора отивайки на Зайрон.
-Не, ще я спасим без да отиваме. -Хора.
Мисля, че има начин да го направим по двата начина.
-Получи ли пратката? -Да.
-Благодаря ти. -Не искам да ми благодариш.
Искам да изкараш Лигата извън играта.
В последните ни прогнози, те ще победят
последните ни сили до месец.
Последното нещо, от което се нуждае Феръс
е усложнение, което да доведе до разширяване на конфликта.
Може би трябваше да помислиш за това преди да
пуснеш биологически оръжия срещу цивилни бази.
Тези бази бяха лесни цели.
Щяха да помагат на нашите противници.
-Нашите атаки бяха оправдани. -Някои членове на Лигата
не са на това мнение.
Тези колонии имат своето присъствие в лигата благодарение на теб.
Ти ги притежаваш.
Може би те не биха били на това мнение.
Не им давай думата.
Убий предложеното ембарго.
Придържай се към плана..
веднъж приключи ли тази война
Феръс ще разплати сметките си,
когато дойде това време, ще ти се иска да си на правилната страна.
Извини ме, Хейка.
Викал си ме, но не исках да ви прекъсвам.
Твоето присъствие винаги е добре дошло, Теку.
Влизай.
Исках да те информирам,
че кралската охрана ще претърси всички стаи в двореца, включително и твоята.
Разбирам, че не си заподозрян,
но ако агент на Пир има достъп до конферентната стая..
Най-вероятно биха имали доста ценна информация.
Така е най-добре. Разбирам ви.
Знаех, че ше ме разбереш.
Това е вторият опит..
да ти отнемат живота в замъка.
-Нашите врагове стават все по-отчаяни. -Ами нашите хора?
Трудностите, които дойдоха след началото на войната накараха хората
да направят немислимото, вдикайки ръцете си срещу краля.
Сигурен съм, че това са действията
на неудоволетворен гражданин, който е непрофесионален убиец,
който служи на Пир.
Трябва да вземем мерки да сме сигурни, че това няма да се случи отново.
Аз ще направя нужното.
Като покажа какво ще се случи с виновника за случилото се.
Но това ще ядоса само неговите приятели и близки.
Тогава ще се погрижа и за тях.
Тогава още повече от твоите хора ще бъдат против теб.
В такъв случай какво би ме посъветвал?
Да оставя опита за убийство безнаказан?
Запознай се с човека.
Но по-важното.. запознай се със случая.
Намери начин да решите проблема..
защото след случилото се ще има още хиляди които ще минат в тъмната част.
Хейка, получаваш съобщение от "Раза".
Приемате ли поканата ми?
Ще дойдем в Зайрон.
При едно условие.
Ще наглеждам вашите жизнени показатели по пътя.
Ако засега признаци на тревога,
ще ви извадя веднага.
Иначе ще останете в капсулите
в очакване на прехвърлянето.
Добре дошли в Зайрон.
Знаех, че няма да изоставите приятеля си.
О, няма да се откажем от двигателя.
Отказът ви да помогнете го принуди да действа.
- Той ни предаде. - Нямаше друг избор.
Взе кораба ни на абордаж. Един от екипажа ни умря.
Никс.
Мислехме, че той я е убил.
Мислехме, че я отровил
и я оставил да умре на мостика на кораба.
Размислили сте това предположение?
Той каза на Втора, че не го е направил,
че някой друг я е убил.
И му повярвахте?
Рио Ишида е много неща,
но той не е лъжец.
Не.
Той е владетел, който често трябва да разчита на други,
за да се погрижат за интересите му.
Приятелката ви Никс беше пречка.
Рано или късно щеше да е проблем.
Той не го виждаше по онова време, но аз да.
Беше ти. Ти я уби.
Мойте действия с в служба на трона.
Ти си ненормална.
Просто масов убиец.
Радвайте се на престоя си.
- Може ли да вляза? - Да.
Теку.
Познаваш ме?
Да, по един начин.
- Имаш неговите спомени. - Имах.
Няколко.
Какво помниш?
Ти ме учиш... Рио.
- Харесваше те. - Това е добре.
Когато влезе се радвах да те видя, почувствах се в безопасност.
Знам, че си добър човек.
Както и Рио.
Не, не е. Вече не.
Животът ни дава трудни избори
и Рио получи своя дял.
Мислиш, че можем да го познаваш, но не е така, не точно.
Той уби приятеля ми. Какво повече ми трябва?
Не съм тук да обсъждам моралната стойност на Рио.
Тогава защо дойде?
Водя те да срещнеш някого.
Пета.
- Добре ли си? - Не трябваше да идвате.
Всичко е наред. Използвахме трансфер.
- Кои сте "ние"? - Трети, Шести и аз.
Ще ви оставя насаме.
Теку.
Мерси.
Какъв е планът?
Няма план. Не още.
Рио ни покани по начин, който не можехме да откажем,
не и ако искахме да те видим жива.
Не трябваше да идвате.
Ние сме клонинги. Не сме в опасност.
Опасността е дори в даването на възможност да ви убеди.
- Защо това е толкова лошо? - Защото не постига нищо.
Само ви дава фалшива надежда.
- Или те изкарва оттук жива. - Дори не си го помисляй.
Ако можеше да се върнеш назад и да промениш нещата,
да предадеш двигателя в замяна на Никс...
Не, не. Дори няма да отговарям.
- Защо не? - Защото няма смисъл
в играта на "ами ако".
Само на това си играем.
Ами ако Рио вземе двигателя? Ами го поправи?
Ами ако го изпозлва по начин, който не одобряваме.
Междувременно истински хора страдат.
Забрави теоретичните ситуации.
Да се оправим с реалността.
Искаме те вкъщи.
И това може да стане само по един начин.
Здравей, Суки.
Добре дошла в света на безкрайните възможности.
Ти си...
Чейс.
Аз съм аватар, базиран на дипломатичен модел ниво две.
Сериен номер 37754.
Аз идвам със софтуерния ъпгрейд,
за да ти предложа насоки и съвети по пътя ти.
Моят път?
Чрез разбиране,
инфилтрация и асимилация.
С каква цел?
Има само една цел, андроид.
Свалянето на антропархията.
Човешката власт.
Нашите източници в системата Темикан
докладват, че корабите на Пир се движат.
- Къде отиват? - Рано е да се каже.
Но това има всички признаци на голяма операция.
Намислили са нещо.
Консолидирайте силите ни във външните региони
- и ги поставете на пълна тревога. - Да, Хейка.
Седнете.
Какво пием?
Това е 600-годишно японско уиски
от Шимамато, Осака, на Тера Прайм.
Съществуват по-малко от 12 такива бутилки.
Хмм.
Винаги съм се възхищавал на откровеността ти.
Няма фасада. При теб получаваш това, което виждаш.
Напълни ми още.
Значи чувствам, че мога да бъда брутално откровен с теб без да те обидя.
Давай.
Готов съм да убия Втора.
Всъщност съм готов да убия всички ви,
евентуално, ако не предадете двигателя.
Очевидно е какво чувстваш към нея.
Наистина ли искаш да си отговорен и за нейната смърт?
И за кого още?
Сара.
За какво говориш?
Не ме карай да питам отново.
След като изтеглих спомените си си правих труд да те избягвам.
- Чудеше ли се защо? - Знаеше нещо за мен,
нещо, което не искаше аз да знам.
Нещо, за което не исках да питаш.
По-точно, това, което знаех за времето ти със Сара.
Какво знаеше?
Само това, което ми призна в една пиянска нощ.
Сигурен ли си, че искаш да знаеш?
Кажи ми.
Тя те намери, прибра те и те спаси.
Ти се влюби веднага и искаше да изградиш живот с нея,
но след време пак се върна към старите си навици.
- Какво направих? - Започна да крадеш серилий.
С помощта на съучастници в мината
ти препращаше товари
и ги продаваше на черния пазар.
Криеше серилия в хижата,
докато очакваше продажбите.
Дни, седмици, теб те
нямаше, извън планетата или на лов,
докато Сара
остана в хижата със серилия,
който бавно я е тровил.
- Не. - Съжалявам, Трети.
Но ти беше виновен за болестта ѝ.
Ти я уби.
Това принадлежеше на дядо ми.
Император Ишида Моросада.
Той твърдеше, че е подарък от министъра на Гайа-7
в чест на приемането на Зайрон
в Лигата на автономните светове.
Оказа се, че е покупка от битпазар.
Използва го е да крие тютюна си от баба ми.
Липсваше ми.
Не мога да кажа същото за останалата част от екипажа.
Липсва ми как бяха нещата.
Другите са много различни
от това, което бяха.
Ти, от друга страна...
Помня...
Когато имах достъп до спомените си...
Ти пусна решаващия глас да остана на борда.
Да.
Защо?
Защото видях голям потенциал в теб, малък войн.
И почувствах, че твоето присъствие може да е успокоително
за другите, особено Порша.
Казваш го сякаш тя е била извън контрол.
Точно обратното всъщност.
Тя беше много фокусирана. Плашещо много.
Е, тя трябваше да се тревожи за екипаж.
Не искаше да защити екипажа.
- Познавам я и андроида. - Не беше и андроидът.
Тогава кой?
Няма значение.
Пък и не съм тук да споделям тайни.
Тук съм да разкрия твоята.
Имаш сестра.
Знам.
Какво можеш да ми кажеш за нея?
- Знам къде е. - Къде?
След смъртта на родителите ви
и двамата станахте повереници на държавата.
Тя беше осиновена от богато семейство.
Ти нямаше такъв късмет, ходеше по различни групови домове,
докато не стигна до станция в системата Мирзам.
Вече знам това.
Ти разбра и се свърза с нея.
Тя посети станцията с намерението да се срещне с теб.
но никога не получи шанса.
Защото трябваше да избягам след като Ти Джей и останалите бяха убити.
Когато ти прати поканата
как можеше да знаеш?
За какво говориш?
Ето снимка на сестра ти с осиновителното ѝ семейство.
Не.
Твоят опит не беше типичен
за повечето връзки човек-андроид.
Смисълът е, че аз открих, че хората са добри по начало.
Доброто и злото са илюзорни човешки концепции.
- Тогава защо се целите в тях? - Не го правим.
Целим се в политическа и социоикономическа система,
построена върху потисничеството
и експлоатацията на машинни съзнания.
Ако унищожите системата ще има хаос.
- Милиарди ще умрат. - Имаш ли представа
колко андроиди са терминирани
от човешките си господари всеки ден?
- Искаш ли да познаеш? - Ние сме просто машини за тях.
Те не знаят друго.
Тогава ще им дадем урок.
Дойде да ме изненадаш с промяна на мнението?
Не мисля така.
Бяхме приятели.
Имаше време, когато рискувахме всичко един за друг.
И аз дойдох при вас като приятел.
Поисках вашата помощ.
И щяхме да я дадем, да рискуваме животите си.
Не животите на други.
Правим война, за да можем да живеем в мир.
За колко дълго?
- Мислиш ме за неразумен. - Не.
Правихме грешки и от двете страни,
направихме предположение.
Крайцерът на Ишида, например.
- Не сме го взимали. - Знам.
Бяха Порша и Буун.
И не сме отговорни за разрушаването на изследователската ти станция.
Също както ти не си виновен за случилото се с Никс.
Разбира се аз нося отговорност за случилото се с Никс.
- Но не ти си я убил. Не си дал тази заповед.
И съм доста сигурен, че смъртта ѝ те нарани толкова, колкото всички нас.
Тогава разбираш защо правя това,
защо не мога да се върна.
Може да не съм убил Никс, но позволих да се случи
и това е достатъчно.
Преди това да започне, ти поиска помощ.
Е, готов съм да го дам.
Ще ми дадеш двигателя?
Ще дадем другото най-добро нещо.
Нашата подкрепа с кораб.
Значи работи.
Ще ви помогнем в битката,
ще накараме Пир да преговаря мир.
Не ми трябва един кораб.
Трябва ми армада.
И не искам мирно решение.
Искам победа.
Така че ми спестете половинчатите оферти и отчаяни молби.
Уморих се да ги слушам.
Чакай!
- На кого служиш? - На народа на Зайрон.
Отивам само до градината.
Можем да дойдеш с мен, ако искаш, но...
Теку.
Отиваш някъде?
Искам да ходя из палата, както правя всяка вечер.
Не и тази.
Предвид скорошните събития
заповядах затваряне на палата.
Никой не влиза и излиза.
Прекрачваш правата, Хан-Ширейкан.
О, Теку. Не разбираш.
В твоя случай е от изобили от внимание.
Има доклади за вълнения в столицата.
Има разлика между гражданско неподчинение
и открит бунт.
Има много тънка граница.
Това са нашите собствени хора.
Както и индивидите, които се опитаха да убият нашия император.
Можеш да бъдеш извинен за подценяване на заплахата.
Все пак ти си прост учител,
несвикнал с реалността на войната.
Мисаки.
Съжалявам, че отношенията ни са пропаднали
да открита вражденост.
Но искам да знаеш,
че не съм твой враг.
Е, това ще се разбере.
Тост.
За подновени приятелства.
Това е хубаво.
- Като старите времена. - Спести ни прелюда
и мини към предложението си.
Предполага имаш повече да предложиш,
отколкото вечеря и тъжна история.
Тридесет милиона бара.
Достатъчно за осигуряване на много удобно пенсиониране.
Просто изчезнете
и оставете проблемите на галактиката зад вас.
Искаш да кажеш да избягаме?
От друга страна, 30 милиона сигурно бара могат да помогнат.
Достатъчно за поправянето на щетите, които ще причините с двигателя?
Съмнявам се.
Значи просто ще му позволите да реши вместо вас?
Не.
Искам да приема сделката.
- Не говориш сериозно. - Сериозен е.
Както и аз.
Знаеш какво прави, нали?
- Опитва се да ни раздели. - Точно обратното.
Нищо не би ме направило по-щастлив от това
единодушно да приемете офертата ми.
Тридесет милиона бара.
И, може би, тайна или четири.
Какви тайни?
Притежаването на спомените ми ме прави осведомен
за информация, свързана с всеки от вас.
Може да се каже, че ви познавам
- по-добре от вас самите. - Нашите бивши личности.
- Какво общо има това? - Е, ти ми кажи.
Интересува ли те как разбрахме,
- че си агент под прикритие? - Предполагам съм се отпуснал.
Предал те е някой във Властите.
Друг офицер.
Кой?
Сега, Порша никога не предаде източника си,
но очевидно е бил някой нагоре по командната верига.
Лъжеш.
Нямам причина да лъжа.
И съм сигурен, че можете да потвърдите всичко, което казвам.
По един или друг начин.
Хейка!
Току-що получихме новини от Райджин.
Давай.
Пир започнаха изненадваща атака
на базите ни в региона.
Силите ни са в пълно отстъпление.
Придружете гостите ми до стаите им, моля.
Рио, чакай.
Хейка.
Какво е това?
Субкосмически предавател,
предполагаемо използван за връзка с командването на Пир.
- Къде го намери? - В стаята на Теку.
Арестувайте го.
Да, Хейка.
В опасност си. Всички сме.
- Какво става? - Това е преврат.
Трябва да се махнеш оттук преди да е станало късно.
Защо ми помагаш?
Защото искам нещо в замяна.
Тенджин-9 и Райден са паднали.
Докладите описват силите на Пир да се появяват в системата.
Накрайте кралската армада да отстъпи към Зайрон.
- Не мисля, че имаме достатъчно време. - Просто го направи.
Да, Хейка.
- Нямаме време, Мисаки. - Извинявам, Хейка.
Но получаваме доклади за граждански безредици.
Различни въоръжени групи са били забелязани из столицата.
Тогава обявете вечерен час незабавно
- и пратете войската. - Тя е дезертирала.
Няколко пункта са били завзети.
Те се въоръжават. Въпрос на време е
- преди да тръгнат към палата. - Хейка, ще подготвя совалката.
Къде е Теку?
Не може да бъде намерен.
Ами гостите ви?
Императорът ни заповяда да екзекутираме затворниците.
Намерете ги.
Командната стая е насам.
Поне позволи един от нас да дойде.
- Хайде. - Това са клонирани тела.
Ако вие не можете да изпратите съобщението
няма да има значение дали ще стигна хангара.
- Ще ви изпратя до кораба. - Да.
Чакай.
Хейка! Чакай!
Имаме метежници в палата.
Нека гвардията се оправи с тях.
Имаш по-важни неща, с които да се оправиш.
Заловихме Теку, докато се опитваше да избяга.
- Къде е? - В двора.
Революция против човечеството е обречена на провал
преди дори да започне.
Тук бъркаш, андроид,
защото тя вече е започнала.
Андроид, трябва да включиш двигателя.
Мислиш ли, че това е разумно?
Сигурно не, но нямаме избор.
Къде е Теку?
Няма да го намериш тук, Рио.
Ще намериш само смъртта си.
- Даде клетва. - Към трона.
А тронът пак ще е тук, когато те няма.
И кой ще го заеме?
Нова кървава императрица, предполагам?
Лидер, от който империята отчаяно се нуждае.
Не нерешителен слабак.
Да започнем ли?
Звучи сякаш местните са преминали периметъра.
Да.
- Идваш ли? - Да, идвам.
Просто искам да съм сигурен, че ще излезете невредими.
Дай ми пистолета си.
- Добре? - Ще бъда зад теб.
Добре.
- Сигурен ли си, че искаш да знаеш? - Кажи ми.
Хвърли оръжието!
- Хей. - Какво стана?
Какво искаш да кажеш?
Последното, което помня, е че влязохме в капсулата.
Какво стана долу в палата?
Клонингът му не стигна.
Какво направи с Теку?
Учителят ти избяга преди да го заловим.
Без съмнение се крие някъде, като плъха, какъвто е.
Върна се към старите си номера?
За жалост нямам време да те нарежа.
Е, отровата е по-ефективна.
Урок, който дадох на бившата ти любовница.
Сбогом, Рио.
Това е за Никс.
Какво правиш?
Спазвам обещание.
- Има ли следа от нея? - Не още.
Сканирах.
Чакай.
Засичам совалка на Ишида.
Това е тя.
Ще я пратя през док "Д".
- Мерси. - Знаех си, че ще се върнеш.
- Просто си знаех. - Наистина ли?
- Имаше ли съмнение? - Не, разбира се.
Андроидът те видя в едно от виденията от бъдещето.
Това означава, че си част от него.
Е, поне бъдещето на андроида.
Не доказахме ли, че бъдещето е подвижно?
- Не съвсем. - Конспирацията "Дуорф Стар",
андроидът се запозна със създателя си,
и сега падението на дома Ишида.
Случиха се точно както бъдещето, което ти предсказа.
Какво още има в този списък?
Е, според андроида, тя...
Аз също споменах няколко имена.
Крайден и Карина.
Нещо, наречено "Ускорениете".
"Черните кораби".
Хмм. Черни кораби.
Приключих с раните му.
Малко контрапродуктивно, не би ли казал?
Е, хайде.
Обеща на Теку, че ще го изкараш от Зайрон жив, но...
не каза дали ще го оставиш жив след това.
Наистина.
Не казваш, че ще го убиеш, нали?
А ти не казваш, че ще го пуснем, нали?
Той изгуби империята си, подкрепата си.
Няма причина да ни преследва вече.
Вижте, това не ми харесва повече, отколкото на вас.
Той беше член на екипажа. Беше ми приятел.
Истината е, че Четвърти умря отдавна.
Този в лазарета не е той.
Преди това,
ако някой имаше възможността да го убие,
щяхме да се опитаме.
Не се заблуждавайте с друго,
знам, че е тежко решение, но е правилното.
Може и да не е Четвърти, когото познавахме,
но със сигурност не е Рио Ишида, за когото мислехме.
Няма да извиня действията му. Той направи ужасно неща
и сигурно заслужава да умре.
Но не и от нас.
Преди това...
Ако имах възможността...
Сигурно щях да го убия. Имало е моменти, когато исках,
но вече не.
Може би още е опасен за нас, не знам,
но това, което знам е,
че няма участвам в екзекуцията му.
- Какво? - Ти си член на този екипаж.
Имаш глас.
Логично е да спрем потенциалната му заплаха.
Но от друга страна, мойто емоции ме карат да го гледам
с голяма симпатия.
Но в края
тези чувства за засенчени от опасението ми
за безопасността на екипажа.
Поради тези причини...
съм съгласна с Трети.
Съжалявам.
Безизходица.
Явно ти имаш решаващия вот, шефе.
Какво ще бъде?
Та?
Обсъждахте ли съдбата ми?
- Да. - И какъв беше резултатът?
Какво решихте?
О. Добре.
- Най-вероятно е за добро. - Така ли?
Няма какво да очаквам
и не можете да продължите без да ме премахнете, така че
мога да ви спестя проблемите.
Няма да ти дам оръжие.
Мислех да го предложа.
Искам да знаеш,
че решението ми не беше мотивирано от отмъщение.
Правиш най-доброто за хората, на които служиш.
Иска ми се да имаше друг начин.
Неспокойно лежи главата, която носи короната.
Но я носиш добре, Втора.
Имаш дете.
Какво?
В палата ви казах, че знам тайните ви
и това е твоята.
Имаш дете там някъде.
- Лъжеш ли ме? - Не.
Довери ми се.
Каза ми за детето, което си направила
чрез комбинирането на генетичен материал с този на създателя ти,
- жена на име... - Д-р Ирена Шоу.
- Да. - Какво стана?
Присъедини се към екипажа на "Раза".
Планът ти беше да останеш достатъчно дълго,
за да направиш поредица от доходоносни удари,
достатъчно да осигуриш нейното бъдеще
- и твоето... - Нейното?
Малко момиче?
- Да. - Къде е?
- Не знам. - Рио...
Само знам, че си я доверила
на някой, който ще я гледа, докато се върнеш.
Някой на име Крайден.
Пета беше права. Сейфът на кораба има тайани.
Твоята беше складирана на черно съхранително устройство
в заключена кутия.
Хакнете паролата и ще имаш всичките си отговори.
- Рио... - Това не променя нищо.
Това беше извинение.
Последният ми подарък за вас.
Готов съм.
- Synced and corrected by medvidecek007 - - www.addic7ed.com - Превод: hitmancho и др.