Ръцете да ги виждам.
Това ти ли си, Рой? Значи ти пък си Уолт.
Джоуди Милз е свестен човек,
и ще ти осигури покрив над главата,
докато си стъпиш на краката.
Само да беше толкова безмилостна, колкото разчитах.
- И сега какво? - Да започваме.
Трябва да й го призная на лейди Бевел.
Обработката ти беше много успешна.
- Не мърдай! - Ей!
- На теб говорех. - Мамо?
На ваше място не бих мърдал. Ще ви изпозастреля.
- Къде мислиш, че отиваш? - Кетч.
Вашият бункер е прекрасно укрепление.
И още по-добра гробница.
Препрограмирахме ключалките, спряхме водата,
а щом си тръгнем,
въздушните помпи ще обърнат посоката.
Кислородът ви ще свърши за...
два, може би три дни.
Побързай, Мери.
Не!
♪
Свръхестествено 12х22 Това, което сме
== sync, corrected by elderman == @elder_man
Така. Ами гаражът?
Вратите са защитени, а стените - армирана стомана.
Ясно. Знаеш ли, бихме могли да се измъкнем през вентилацията.
Няма да стигнете далеч.
Има стеснения в тръбопроводите,
където и аз не бих могла да се промъкна.
Предлагам да я убием.
Чу, какво каза Кеч.
Каза, че ни остава въздух за около три дни.
Та ако я гръмнем, можем да спечелим още някой ден.
Гарантирам ти, Дийн,
че дишам изключително плитко.
- Хъм. Добре. - Ако се измъкнем някога оттук,
аз съм тази, която програмира майка ви,
а това значи, че само аз мога да върна нещата обратно.
Тъй като предполагам, че си искате мамичка обратно,
ще имате нужда от мен.
- Вярваш ли й? - Не знам.
Виж, ако тя лъже, разбира се, че ще я очистим.
Но мама е там някъде, с промито съзнание.
Ако пък казва истината, наистина ще ни потрябва.
Е добре, като си толкова хитра, как да се измъкнем оттук?
Единственият изход оттук е да се дръпне лостът за ръчно управление.
- Има ли такова нещо? - О, и още как.
Но е извън бункера, не можем да стигнем до него.
Страхотно.
Чакайте малко.
Ние сме в гигантски трезор,
натъпкан с окултна литература и легенди.
Трябва да има тук някъде нещо...
предмет или заклинание...
някаква магия, която да снеме обсадата.
Мисля, че открих нещо.
"Когато ромите са били принудително асимилирани в Европа,
те са използвали заклинание,
ритуал за отмяна като проява на съпротива
срещу преследвачите си."
"Ритуалът Девла обръща сложни механични процеси,
пренастройва апаратура, различни машини."
- Какво е необходимо? - Някои от най-основните съставки.
Нищо, което да нямаме тук.
- О. - Какво има?
Механизмите "трябва да бъдат смазани с кръвта на девственици".
Нищо като подобно.
Добре де, тогава май ще продължим да търсим.
- Или ще я фалшифицираме. - Моля?
Ще я фалшифицираме.
В смисъл, че прочетох половин дузина пречистващи ритуали
само за последния час.
Ако приложим някой върху... върху нашата кръв...
Тогава какво? Ще й се върне девството?
Възможно е.
Пречистихме кръвта, сега да направим заклинанието.
Двуфазна, хибридна магия.
Така, това беше първата стъпка.
Стъпка втора, ти си наред.
Fármichi, fármichi,
mashuna parra, mashuna parra.
Действа.
Действа!
Не.
- Не. - Какво стана?
Кеч! Знаел е, че ще се...
Сигурно е сложил някакъв магически заглушител
върху заключването на бункера.
Магията няма да подейства.
Ами, мозъците ги изчерпахме,
та предлагам да опитаме с груба сила.
- Как? - Стените.
Значи, гаражът, Гарвановото гнездо,
всичко това е армирана стомана, нали така?
Но точно тук няма нищо, освен бетон.
А точно тук минава стара канализационна тръба,
и отива право на повърхността... при превключвателя.
Чакай малко. Просто ще вземем и ще...
я шоушенкнем тая пущина.
♪
- Предпазни очила? - Предпазни очила.
Аха.
О, да.
Заслужаваме почивка.
Аха.
Ще пробием.
Не.
Няма.
Няма да насмогнем за три дни.
За два, ако ни провърви.
Знам, че го усещаш... въздухът намалява.
И ще намялава все повече.
Как се докарахме дотук?
Докъде по-конкретно?
До това дередже.
Аха.
Знаеш ли, до неотдавна смятах, че сме успели.
Спасихме света.
Върнахме Кас. Върнаха ни мама.
Не беше безупречно, но все пак те бяха при нас.
А сега...
не остана никой.
А това, което сториха на мама...
Подведох се по рекламната им фраза.
Човече, аз...
Видях, какво правят и... и си помислих...
Ловци на такова ниво, ако работим с тях,
колко добро можехме да сторим.
А щом се включих, просто...
просто ги следвах.
Защото е лесно.
По-лесно.
По-лесно от кое?
От това да водиш.
Така ли си го представяше? Краят?
О, знаеш, че това не е краят.
Винаги съм си мислил, че ще си отидем като...
в стила на Буч и Сънданс.
Аха.
- Огряни от лъчите на славата. - Огряни от лъчите на славата.
♪
Мамицата му.
Хъм.
Вие сте ненормални.
Това е чудовищно тъпа идея.
Ахъ.
Огромен, прекрасен
и тъп.
Имам го толкова отдавна.
Все чаках точния момент да го използвам.
Взривът може да убие всички ни.
Можеш да сринеш цялата проклета сграда.
- Аха. - Аха.
Вие сте ненормални.
Любители на екшъните, набиващи чизбургери,
дебилни американски ненормалници.
Добре, хубавице.
Ихааа, мадърф...
Дийн?
Дийн!
♪
Дийн?
♪
Ей, ненормалник.
♪
- Мери? - Здрасти, Джоуди.
Имаш ли минутка?
Аха.
Мъртъв.
Ами, мъртъв.
Чакай,открих един.
Гарт? Здрасти.
Човече, толкова се радвам да те чуя.
Слушай, тези британци, за които ти казвах,
са погнали американските ловци.
Май за ловците-върколаци това важи с двойна сила, тъй че...
Не, нямам време за обяснения.
Вие с Бесс трябва да се укриете някъде.
Ясно? Добре тогава.
Ей.
Джоуди.
♪
Джоуди?
Джоуди. Алекс.
- Здрасти. - Здрасти. къде е тя?
Здравейте, момчета.
Когато изведнъж започна да ме души, реших, че е демон.
представа нямах, че промиването на мозъка може да стигне чак дотам.
Джоуди, тя...
Толкова съжалявам.
Вината не е твоя.
За щастие, Алекс се върна.
Само ти спечелих малко време. Ти я изкара от строя.
Ще ти донеса нещо за болките.
Нека бъде двойно.
Охо.
Разиграваш майка на сина ми?
Твой е.
Дийн...
това не е майка ти.
Какво има, Дийн?
Толкова ли не приличам на тази Мери, която познаваш?
Или пък твърде много приличам?
Ето я.
Прави си магията.
Нали каза, че можеш да я оправиш, така че, оправи я.
Аз, ами...
- Ами аз... - Тя излъга.
Какво?
Програмирането на Мери...
Е завинаги.
Но ти каза...
Искахте да ме убиете.
Тази Мери, която познавате, добрата Мери,
тя се крие зад непроницаеми психични стени.
Боя се, че тези стени...
Ами, те не могат да бъдат сринати с гранати.
Спасение за майка ви няма.
♪
Добре, " лейди", времето изтече.
Оставихме те жива само по една причина.
Ей, хора.
Чувате ли, Кеч продължава да се обажда на маминия телефон.
Ще вдигна.
Нека мине на гласова поща.
Да се поразходим, приятно и за кратко, до задния двор.
Няма да се приключи с това.
Много скоро те ще открият, че сте живи, и тогава...
Е, ако ми искате съвет, той е - бягайте.
Ние не бягаме.
Ами тогава умрете.
Или...
Или какво?
Или ще се бием.
Долу краката от масата, Джери.
Благодаря.
Това май са последните.
Уолт, Рой.
Е, по дяволите.
Не сме ви виждали, откак...
Откакто ни очистихте, ли? Без лоши чувства.
Ами, настанявайте се, моля.
Сигурен ли си?
Ще ни кажеш ли, какво правим тук, или?
А. Разбира се. Аха.
Ами, брат ми и аз, ние.. .
Не, не, знаете ли какво?
Аз ви повиках тук, защото хората...
наши хора, са жестоко избивани.
Иде нашият ред.
Британските Пазители на знанията
дойдоха тук, защото смятаха, че могат да вършат нашата работа
по-добре от нас.
И ни примамиха със светкащи джаджи и технологии.
Повечето от вас имаха достатъчно разум да ги разкарат.
Аз нямах.
Те казаха, че искат същото, като нас, нали разбирате?
Свят без чудовища.
Но не това искаха те.
Искаха да контролират.
Искаха да живеят в свят,
където да си седят в канцеларията
и да решават, кой да живее, а кой - не.
И убиваха хора.
Те убиваха невинни хора,
само защото са се оказали на пътя им.
Те смятат, че целта оправдава средствата.
Но ние знаем, как стоят нещата.
Знаем, че ловът не се свежда до убиване.
Той е начин да постъпваш, както трябва, дори ако това не е лесно.
Затова се водим от интуицията си, нали така?
Играем по свои правила и това ги плаши.
Ето защо ни искат мъртви,
защото сме единствените, които те не могат да контролират.
И какво искаш от нас?
Искам да ме последвате.
Да ги атакуваме.
Да ги ударим, преди да са ни ударили те.
Ще нахлуем бързо и безмилостно, и ще се бием.
и ще ги атакуваме, докато се предадат
или докато не изгинат.
♪
Вижте, те са добре обучени и прекрасно въоръжени.
Някои от нас няма да се завърнат.
Но ние ще победим.
Ще очистим лошите,
защото това ни е работата.
Те се страхуват от нас. Да. Това е добре.
Има защо.
♪
Знаеш ли, къде отиваме?
- Аха. - Стягай се. Тръгваме след 10 минути.
- Готов ли си? - Оу.
- О, не, аз няма да идвам. - Какво?
Не, с тоя съсипан крак в битката ще съм безполезен.
Бих заложил на съсипаният Дийн Уинчестър
срещу които и да е 10 ловци, когато и да е.
Аха.
Гледах те.
Готов си за това.
Покажи на кучите синове, кой командва тук.
Ами ти? Ти какво ще правиш?
Ще спасявам мама.
Виж, ако тя е все още тук,
ако нашата истинска мама е някъде там, вътре,
ще се опитам да я открия и да я върна.
- така, Дона ... - ме чака на безопасно място.
Трябва да карам право там, без да спирам никъде.
А ти ще ми се обадиш, когато всичко приключи.
Схванах.
- И Джоуди... - Ще внимавам. Обещавам.
Не това исках да помоля.
Разкажи им играта.
Дадено.
Ела тук.
Гледай да се върнеш.
Обещавам.
Кучка.
- Изрод. - Аха.
♪
Така, вече веднъж си влизала в главата на майка ми.
Ами аз? Можеш ли да ме вкараш там?
Теб? Аз...
Вероятно.
Но ще ми трябват моите уреди.
- Къде са те? - В базата.
Но мисля, че с подходящи материали
мога да скалъпя нещо.
Списъците с целите ще бъдат разпространени в най-скоро време.
По време на втория етап
ограничения няма.
Семейство, случайни зрители.
Не... оставяйте... свидетели.
Това е всичко, засега.
♪
Пейджи, искам да установиш
местонахождението на една от нашите инвестиции,
и това да си остане между нас.
- Кой? - Мери Уинчестър.
Тя е в ...
Лебанон, щат Канзас.
♪
Добре, къде са нещата, които ще ти трябват?
Трябва да са в склада, до тъмницата.
А.
Мислиш, че ще те изпусна от очи?
Трябва ли да ти напомням, че моята служба ме заряза да мра?
При това положение не съм на ничия страна, освен своята.
Затова ще ти помогна да опиташ да спасиш майка си,
а когато се разнесе прахоляка...
Какво? Ще те пусна да си ходиш?
Бих искала отново да видя сина си.
Не моля за милост.
Искам само малко преднина.
♪
Тези електроди синхронизират твоите делта-вълни с тези на Мери,
така формират психична връзка.
Но влизането в нейното психе изисква определена доза
концентрация и умения.
И тъй като няма време да те уча, как се постига
необходимото състояние на терапевтичен сън,
ще заложа на това.
Сънотворни вещества, подправени с мощен седатив.
Ах.
Достатъчни са да свалят и слон.
Ти сериозно ли?
Малко подсигуряване. Нали разбираш.
Ще те заболи.
Нали разбираш.
♪
Сам.
Ш-ш, ш-ш, ш-ш, ш-ш.
♪
Дийн, обядът е готов.
Мамо.
Трябва да се махаме оттук, нали така?
Налага се да дойдеш с мен.
Мамо?
Мамо.
♪
Ооох!
Какво става отвън?
Периметърът е пробит.
Ловци.
Дами, господа,
знаете, какво да правите.
Залегни!
Виж сега, знам, че са ти размътили главата.
Знам, че тук, вътре, се чувстваш много по-добре.
В безопасност.
Но трябва да ме изслушаш.
Мислех си, дали да не изведем Сами в парка след това,
преди тати да се е върнал.
Звучи добре, нали?
Мамо, погледни ме.
Ти си си го избрала сама.
Любимите ти.
Иха!
След като се нахраниш.
♪
Искам за теб само хубави неща, Дийн.
Никога няма да позволя да ти се случи нещо лошо.
Мразя те.
♪
Давай, давай, давай, давай.
Давай! По-бързо, по-бързо!
♪
Ох!
Ти ме излъга.
Аз бях дете.
Ти обеща да ме опазиш.
А после сключи сделка с Азазел.
Да, тя спаси живота на татко,
но ще ти разкажа, какво друго се случи.
Защото на 2 ноември 1983-та
добрият стар Жълтоок влезе с валсова стъпка в стаята на Сами,
заради тази твоя сделка.
Ти ни изостави.
Сами.
Защото татко беше една празна черупка.
Прекрасната му жена? Няма я.
Прекрасната ни мама, прекрасното семейство...
вече го нямаше.
И аз...
аз трябваше да бъда...
не просто брат.
Трябваше да бъда баща, да бъда майка,
за да го опазя.
И това беше нечестно.
Не можех да го направя.
Искаш ли да знаеш, как беше?
Убиха момичето, което обичаше.
Беше обладан от Луцифер.
Изтезаваха го в Ада.
И загуби душата си.
Душата си.
И всичко това - заради теб.
♪
Всичко стана заради теб.
Мразя те.
И те обичам.
Защото не мога... не мога да не те обичам.
Ти си моята мама.
И разбирам...
...защото сам съм сключвал сделки, за да спася тези, които обичам,
и не един път.
Прощавам ти.
За всичко.
Всичко.
Като преминем през това,
ще можем да започнем отново, нали?
Ти, аз, Сам.
Този път може да бъде както трябва. Но искам да се бориш.
Точно сега искам да се бориш.
Искам... искам да ме погледнеш, мамо.
Искам наистина да се вгледаш и да ме видиш.
Мамо, искам да ме видиш.
Моля те.
♪
Дийн?
Мамо.
- Не. - О, да.
♪
Аа!
Е, какво? Мислеше, че ще си върнеш майчето?
Съжалявам, Дийн. Няма да свърши така.
Ще свърши с това, как аз те довършвам.
- Ще те убия. - Няма,
но много ще се радвам да опиташ.
♪
Искаш ли да знаеш, какво майка ти казваше за теб, Дийн?
Всички тези дълги дни и още по-дълги нощи
на път, на лов?
А?
Абсолютно нищо.
А. Това е забавно.
♪
Ей!
- Аз ще се оправя. - Добре.
А!
Когато ни остави сами в бункера,
човече, знаех, че си психар,
но не мислех, че си тъп.
Може да съм всякакъв,
но не съм тъп.
♪
- Мамо? - Мери.
Ах!
Аз...
Знаех си, че си убийца.
И двамата сте такива.
Прав си.
Каквото и да коства това, отворете портал.
По дяволите, просто ме измъкни оттук.
Боя се, че нямаме достатъчно ресурс
за извличане в дадения момент.
Не! Недей.
♪
Изслушай ме, Дийн...
Казвам се Сам.
А ти трябва да си Хес, предполагам.
Ти отговаряш за цялата тази операция?
Или, е, каквото е останало от нея?
Сам, може би смяташ, че за теб е най-добре да ме убиеш,
да приключиш с всичко това.
Ами..
Но ако ме застреляш сега,
прекъсвайки всички връзки с британските Пазители на знанията
точно в този момент,
това ще бъде ужасна грешка.
Съмнявам се.
Има основания за преосмисляне на нещата.
Неща, които не знаеш.
И какви са те?
Луцифер се е върнал.
Да, Сам. Благодарение на добрият ти приятел Краули.
Не че му помогна кой знае колко.
Краули е мъртъв.
А Дяволът
броди наоколо, търсейки сина си,
следвайки стъпките на майка му,
следейки нея и твоя приятел, ангела.
Ако Луцифер се добере до това дете,
нищо няма да може да ги спре.
Не можеш да се изправиш сам срещу това. Имаш нужда от нас.
Послушай я, момче.
♪
Пас съм.
Копеле мръсно.
♪
Намерих малко обезболяващи по рецепта с изтекъл срок.
тъй че... съм си късметлия.
Мамо, няма нужда да го правиш. това не е твоя работа.
Това...
Всичко това стана заради мен.
Всичко ще бъде наред.
Нищо не е наред.
Откак се върнах,
знаех, че съм отчуждена.
Дори студена.
Това, че ви изоставих,
че работих с тях...
Опитвах се да оправя нещата.
Но от разстояние, защото...
да бъда тук със теб
беше много тежко.
Да виждам, какво съм ви причинила,
на теб и на Сам, аз...
Мамо, това, което си сторила,
сделката..
всичко което се случи до сега
ни е направило това, което сме.
А какви сме ние?
Ние сме яки.
Ние спасяваме света.
Ами Сам ?
Страх ме е. Ами ако...
Ами ако не може да ми прости ?
Мамо.
Не трябва да се страхуваш от мен.
♪
Радвам се, че се върна, човече.
== sync, corrected by elderman == @elder_man