Добро утро, Джуно.
Надушвам закуска.А ти?
Хайде.
О, майко.
Добро утро, скъпи.Ела и яж.
Завърши слагането на завесите
в баните на мотела.
Изглеждат страхотно.
Искам да кажа, че стаите изглеждат спретнати.
Страхотно.
Добре е да въртиш бизнес.
Да и мисля, че е време да боядисам.
Не сме подменяли интериора с години,
а железарията наскоро отвори.
Иска ми се да можех да слизам в мотела с теб.
Знам, майко.
Знам, че е трудно все
да седиш в къщата.
Но така се споразумяхме.
И поне е рай тук, нали?
Изяж си бисквитите, скъпи, ще изстинат.
Добре тогава, майко.
Ще се видим после.
Представям си го.
Сякаш си тръгнала някъде.
Съжалявам за мотела.
Но си е все същото.
Знам.
Бих дала милиони мотели
само и само да съм с теб.
Обичам те, майко. - Обичам те, Норман.
- Sync and corrections by madhatters - - www.addic7ed.com -
На линията, затворници!
О, здравей, Норман.
Г-жо Клеърмонт.
Красиво е времето, а?
О, здравей.Мога ли да ти помогна?
Да, мисля, че можеш.
Това е хубаво, страхотно жълто.
О, да...
Не, това...хубаво е.
Това е за стени, нали?
Да.
Аз държа...и управлявам Бейтс Мотел.
На старата магистрала.
Аз там карам.
Харесва ми къщата ти. Страхотна е.
-
Напомня ми на рисунката на Хопър.
Наистина, да.
Е, преди години аз и майка ми я купихме,
и тя винаги се опитваше да я оправи.
Тя... тя почина,
но щеше да хареса този магазин.
Тя беше...
Тя беше наистина артистична
и винаги искаше всичко да е красиво.
Мисля, че това беше начинът и да се бори с
това което не красиво в света
и тя просто не го контролираше.
Разбирам.
Мисля, че ще взема тези.
Страхотно.
Много са хубави.
Е, твоят съпруг обича ли да боядисва?
Не толкова.
Магазина е наистина моето бебче.
Как се казваш?
Норман Бейтс.
Аз съм Мадалийн Лумис.
Приятно ми е че се запознахме.
Да.
А сега трябва да взема пари от теб.
А, да. -Сметката е 38,64.
Аз...аз съжалявам, това не е моя...
Това не е моят портфейл.
Аз го намерих в...
В една от мотелските стай.
Исках да го сложа в кутията за изгубени вещи
която е в офиса ми.
Аз.... не мога да платя с това.
Би ли запазила тези до като се върна?
Разбира се. -Добре.
Благодаря, сега се връщам. -Ще съм тук.
Обаждането ви не може да бъде прието.
Моля опитайте отново.
Здравей, скъпи, ти се прибра.
Виждала ли си ми портфейла?
Да, горе в стаята ти.
Сигурно си излезнал без него.
Е, имам на някого портфейла
и не знам как е попаднал в мен.
Нека видя.
Да.
Не е твой.
Да го сложа ли в пощенската кутия?
Не, не бих направила това.
Не, може да е на някого от мотела.
Те... те ще си го потърсят.
Просто не помня да съм вписал човека.
-
Майко?
Имаш ли чувството сякаш
имаш един и същ кошмар отново и отнво
но не можеш да си го спомниш?
Помниш само чувството.
Не.
Просто го пази в офиса. Сложи го в сейфа.
Защо в сейфа?
Защото някой може да си го потърси
и не искам да се изгуби.
Знаеш каква е паметта ти.
Не мога да си помогна.
Знам, скъпи. Знам.
Направи каквото ти казвам.
Сложи го в сейфа.
Честито за повишението.
-
Да, мерси.
-
Бира. Кой знае?
Може би тази бира ще е твоето обаждане?
Това го знам.
Отивам до вътре за малко.
Да.
Здравей, рожденичке.
Хей.
Как са момичетата ми?
Добре сме.
Беше кисела, но е спокойна.
-
Как станах такъв късметлия?
-
Дай, дай ми я.
Наслади се на партито.
Хванах те. Хванах те.
Ще отворя.
Здравей.
О, Боже.
Влизай.
Оценявам го. -Да.
Мерси.
Имаме парти в момента.
Съжалявам. Лош момент ли е?
Мога да дойда по-късно ако искаш.
Хей, Ем, мисля че е време за тортата.
Кейлъб е тук.
Хей.
Да, наша е.
Може ли да я поддържа?
Да.
Здравей, Кейт.
Хей.
Гледах снимки от на Ема фейсбука.
Не че е странно, но исках да се уверя
че и двамата сте добре.
Видях бебето.
И трябваше да дойда.
Човече, Норма Луиз сигурно е на луната.
Какво?
Не говоря с мама или Норман вече.
Какво е станало?
Виж, не ми се говори за това.
Но вече е замесено и внуче.
Къде ще отседнеш, Кейлъб?
За сега никъде.
Истината е че закъсах с парите.
Изискваше доста за да дойда тук.
Надявах се да отседна тук за няколко дена
до като реша какво ще правя.
Разбира се.
Да, ние... нямаме отделна стая,
но се надявам на дивана да ти е добре.
Разбира се. Благодаря, Ема.
О, боже.
Къде искате да си сложа нещата?
О, да може да ги оставиш в нашата стая.
Долу по коридора.
Съжалявам.
Всичко е наред. -Добре е.
Алекс?
Съжалявам да чуя, че помилването ти е отказано.
Написах само позитивно в доклада.
Ти работи здравата през престоя си.
Ти си затворник за подражание.
Глупости. Това е политиката.
Аз съм нечестно ченге, Фил. Това правят те.
-
Още две години. Само това ме интересува.
Знам, че са лоши новини.
Да, най-накрая.
Имам сметка от вашата компания
на моята кредитна карта, но
не съм поръчвал от който и да сте...
"Northwest Science Supply".
Да, Норман Бейтс.
16ти октомври.
Може ли да ми кажете каква е поръчката?
Луминол?
Луминол, да.
Не, е за не знам изобщо какво е това.
Нямам идея. Не съм го поръчвал, разбрахте ли?
Е...не,не,не. Не.
Ще ги накарам да ви се обадят,
и ще се разберем, защото всичко е абсурдно.
Здравейте.
Ще искам стая за няколко часа.
За няколко часа?
Точно така. Колко 50,60 долара?
Не, ние не даваме стаи за няколко часа.
Това е Мотел Бейтс.
Не сме такъв тип мотел.
Добре.
Колко искате за една нощ?
120 долара.
Включително и таксата.
Заповядайте.
Може ли ключ?
Ъм..
Името Ви?
Дейвид.
Дейвид Дейвидсън.
Така се казвам.
Не се нуждаете от още информация.
Ето парите. Може ли ключ?
Уведомете ме ако се нуждаете от нещо.
Г-н Дейвид Дейвидсън.
Не издържам да не те виждам.
Искам те толкова много.
Мотел Бейтс. Нотман говори.
Норман, какво правиш?
Нищо.
Добре, е затвори офиса и ела вкъщи.
Вечерята ще изстине.
Добре, майко.
Идвам. Аз... идвам веднага.
Норман? Ти ли си?
Ето те и теб.
Да си купувала луминол.
Не и до колкото си спомням.
Сигурна ли си, че не си го поръчвала?
Не, нищо не съм поръчвала.
Знаеш ли какво е това?
Не... звучи като препарат за почистване.
Ела и седни.
Сигурно касовата бележка е тук някъде.
Ела.
Мразя да имам припадъци.
Е, можеш да почнеш да си пиеш хапчетата.
Не ги искам, майко.
Видях мострите за бои.
Харесва ми жълтото за мотела.
Същия свят щеше да вземеш и ти.
О, добре.
Всъщност беше жената в магазина,
която я избра.
Коя е тя?
О, тя е просто жена.
Мадалийн. Така мисля, че се казваше.
Да, Мадалийн Лумис.
Лумис? Забавно име.
Името си е име.
И тя е наистина мила.
Тя...тя е наистина артистична.
Знаеш, че е доста работа
да боядисам сам всичко
и си мислех, че тя може да помогне.
На колко години е тя?
Тя е...
Какво?
Не знам.
Знаеш...знаеш,че...
Знаеш, че съм зле в отгатването на години.
40,50,60?
Бих казал около 20.
Ах.
Какво искаш да кажеш с това "ах"?
"Ах" означава
"ти да видиш?".
Първо на първо, майко, тя е женена.
Това може да е проблем.
Не, второ на второ
тя работи в магазина
и ще си купя боя от нея.
Имаш ли проблем с това?
Не. -Хубаво.
Само не знам какво си мислиш.
Майко, нищо не си мисля.
Тя е просто мило момиче.
Ще е лошо ли ако си имам приятел?
Почва се.
Майко, какво ти става?
Какво ми става ли?
Е, нека видим...
Нека започнем с това, че
съм мъртва.
И защо се правя на умряла?
-
Знам и го оценявам.
Оценяваш го?
Оценяваш го като да ти направя торта или нещо друго ли?
Прекарвам 24/7 в тази къща
да те гледам, храня,
да те подкрепям, да ти пера дрехите.
Не мога да се махна!
Никъде не мога да ида! Полудявам тук!
Буквално умрях за да те предпазя.
Разбра ли? Да ти дам живот без проблеми.
И ние го правим, нали? Правим го.
Искам да кажа, лудо момченце и мъртва жена.
Справяме се. Ние...ние имаме клиенти.
Ние...ние имаме живот.
Разбирам и го оценявам.
Спри да казваш, че го оценяваш!
Съжалявам, майко.
Не е честно спрямо те. Знам.
Не е това, разбра ли? Не е това.
Въпроса е...
че не можеш да имаш други хора в живота си.
Искам да кажа, какво ще правиш? Ще я домъкнеш тук ли?
Къде ще ида аз? В килера ли?
Ще я доведа тук на вечеря.
Това...е... Това е абсурдно.
Познавам те, Норман.
Хайде стига, познавам те. Познавам те от всеки друг.
Не може да допуснеш някой в живота си,
особено жена.
Правиш работата ми по-трудна.
Твоята работа?
Да те защитавам.
Разбираш ли?
Не съм гладна.
Майко...
В какъв сън съм, майко?
Хей. Хей.
Добро утро.
Поспа ли?
Да, беше страхотно.
Здравей.
Къде е Кейлъб?
Той отиде до града...
За гевреци и кафе.
О, това е мило.
Знаеш ли...
Имам чувството,че той
иска да се премести тук в Сиатъл
за да е по-близо до нас.
Да, и аз имам същото чувство.
Не знам... не знам какво да му кажа.
Искам да кажа...
Не знам...той..Той ми е баща
и се опитва със всички усилия.
Да.
Истината, Ема е...
Кейлъб дойде с купища пари
за да помогне с трансплантацията ти.
Така ли?
Да.
Да и беше...наистина опасно,
но...но го направи за да ми помогне,
защото знае колко те обичам.
Дилън.
Той не искаше да ти казвам и аз...
Не исках да ти казвам.
Но...
Чувствам, че ние сме единственото му семейство което има,
и той...Той не може да живее до Норма.
Как да го отпратя?
Аз...не знам, сякаш аз...
Трябва да му дам шанс.
Не знам.
Не знам, Кейт.
Майко.
Ехо?
Здравей.
Донесох ти няколко кутии боя
и четки за да пробваш цветовете.
Е, това е наистина мило от твоя страна.
Всъщност си намерих портфейла.
Може да ми платиш по-късно.
Чувствам се зле, трябваше да ти го кажа вчера.
Не,не...не,не,не.
Всъщност щях да се отбия до магазина по-късно.
Благодаря.
Нека те изпратя до колата ти.
Добре, чудесно.
Това местенце е сладко.
Аз...харесва ми.
Бих желала да видя къщата ти.
С удоволствие бих ти я показал.
Но вътре е малко разхвърляно.
Живееш сам самичък след като майка ти почина?
Да.
Искам да кажа, че има и клиенти и това помага.
Знаеш, че има доста неща в който да се въвлечеш.
Има малко събрание на собственици довечера в града.
Ти имаш бизнес. Трябва да дойдеш.
Довечера от 19:00 в съдебната сграда.
С удоволствие бих.
Само не съм сигурен дали ще се измъкна.
Е, помисли си...
дали ще дойдеш на събранието.
Да, ще помисля.
О, Боже. Дано не съм те събудил.
Съжалявам. Просто бях гладен.
Не се ли събуждаш посред нощ
и искаш да хапнеш нещо?
О, Боже мой, през цялото време.
особено през тримесечието.
Ям толкова много.
Не беше ли уплашена?
Искам да кажа, да си бременна?
О, да.
Смисъл, случи се.
Не сме го планирали, но...
Чувствам се толкова силна,
сякаш живота ми даде втори шанс.
Може ли...може ли да поговорим за нещо?
Да, разбира се.
Е, искам да ти благодаря.
За...
какво?
За това което направи за мен
да ми помогнеш за операцията.
Не мога да ти кажа.
Никога преди не съм мечтала да имам истински живот.
Знаех си, че ще умра.
Но ти попречи на това.
И аз винаги, винаги ще съм ти благодарна.
Беше мое удоволствие.
Честно.
Но трябва да си ходиш.
Убива ме да го кажа, но...
Това, че си тук ще принуди Дилън
да живее в лъжа с дъщеря си
всеки път в къщата.
Не знам обстоятелствата
как той попадна в такъв свят,
но знам достатъчно добре, че
ти го поставяш в невъзможна позиция.
Разбирам.
Иска ми се да беше различно. - Всичко е наред.
Мисля, че идването ми беше...
-
Знам, че си права.
Хей, трябва да се връщаш в леглото.
Не се тревожи за нищо.
Аз само...
ще почистя когато свърша
и ще изгася лампите.
Всичко е наред.
Благодаря ти.
Отиваш ли някъде?
Да, всъщност има...
едно скучно събрание на бизнесмени.
И мислех да отида.
Малко събрание на собственици в железарията?
Майко...
Всичко е наред. Отивай.
Наистина? -Да, отивай.
Но не може да вземеш колата.
Защо не? Едва ли ще ти потрябва.
Не ти е разрешено да караш.
Знаеш, че карам колата, майко.
Много пъти. И го знаеш.
Но не трябва. Имаш припадъци.
Това да не е начин да
ме разубедиш да не ходя?
-
Не, не...това не е начина
да те спра да правиш нещо
освен да имаш припадъци до като караш.
Разбра ли? Просто иди пеш.
Знаеш ли какво?
Нямам време да ходя пеш, майко.
Повечето пъти ми се губи.
И мисля да карам.
Майко...
отивай в къщата веднага.
Не трябва да си вън.
Е, а ти не трябва да караш.
Ако няма да живееш по правилата, аз също.
Говори по-тихо!
Заради теб ще ни хванат!
Добре... -Какво се опитваш да докажеш?
Норман, тук нямаш думата.
Не може да правиш необмислени решения
за другите, сякаш си някакъв малък диктатор.
Просто ще карам до срещата.
О, знам какво правиш,
и защо.
Знам всичко за теб...
От какво се плашиш, какво искаш,
какво търсиш в Гугъл.
О, вече и компютъра ли ми гледаш?
Да, точно това правя.
Не, не ти гледам компютъра.
Познавам те.
Познавам те по-добре от теб самия.
И това ме прави толкова ядосана...
Защото правиш още глупости от който имам повече работа.
Да ме питаш въпроси на които нямам отговор
защото се опитвам да те предпазя.
Е, някой карал ли те е да се грижиш за мен?
От какво си мислиш, че ме предпазваш?
Никой не се опитва да ме нарани.
Хубаво!
Ела с мен!
Искаш да видиш какво правя за теб?
Не, не искам, майко. Просто зарежи.
Малко е късно за това.
Виж вътре.
Не искам да гледам вътре.
Майко, няма нищо, разбра ли?
Помниш ли нощта когато
слагаше завесите в баните?
Не.
Помниш ли мъжа, който се появи?
Не, майко, не помня.
Ти ли си Норман Бейтс?
Не искам да си спомням. Не искам да си спомням.
Късно е!
Защо се е опитал да ме убие, майко?
Не знам.
Как влезна в стаята толкова бързо?
Защо изобщо беше вън?
Не знам.
Какво не е наред с нас, майко?
Не знам, Норман! Не знам!
Само знам, че светът е пълен с лоши хора.
И не можем да се доверим на никого.
Само аз и ти сме, Норман. Само това имаме.
Бихме умрели един за друг, разбираш ли?
Да, майко, разбирам.
Всичко ще е наред.
Не е като да не сме го правили преди.
Само трябва да се отървем от него.
Е, щях да го сложа в колата докато те нямаше...
И да го оставя някъде.
За това ми трябваше колата.
Е, нека започваме.
Виж луната.
Красиво е как се отразява в водата.
-
Не, майко, не мисля, че и ти можеш.
Майко?
Да, скъпи?
Какво всъщност се опитваме да правим?
Каквото и другите...
да оцелеем.
Но защо той се опита да ме убие?
Не знам.
Мисля, че е достатъчно дълбоко.
Изключи го!
Някой ще ни чуе.
Опитвам се. -Норман, побързай.
Просто го метни във водата! Накарай го на млъкне.
Затворник от " Bend Correctional Facility"
се опитва да се свърже с вас.
Натиснете 1, за приемане.
Норман, какво правиш?
Джйим?
Там ли си?