До сега в "Живите мъртви".
Ти си мой.
Хората там...
Те ми принадлежат.
Провали се.
Животът ти можеше да е по-спокоен.
Провали се.
Отговори ми!
Ти доставяш на мен,
а аз на теб.
Принадлежиш ми.
Нали?
Да.
Добро утро.
.
Виж това.
Тихо.
Mожеш ли да отвориш вратата?
Юджийн
Да?
Отвори портата!
Да отидем да видим кога ще дойдат.
Нужда от помощ?
Не мисля, че ще мога.
Поне така изглежда.
Ще поправя аудио системата.
Ще имаме перфектна музикална уредба,
когато дойдат.
Съсредоточавам се в дреболиите.
Ще направя всичко възможно да им дам това, което искат.
♪
Прасенце, пусни ме да вляза!
Е?
А кой си ти?
Дано се шегуваш.
Ниган, Лусил.
Знаех, че трябва да направя добро първо впечатление.
Здравей.
Не ме карай да те питам.
Каза "седмица".
Рано е.
Липсваше ми.
Рик, ела тук.
Гледай тук...
Заплювам си го!
Хаха.
Бърза и лесна работа!
Добре, всички...
Да се захващаме.
Голям ден.
Рик, видя ли какво направих?
Това е услуга!
Почти не ни разкараха на портите.
"Кой е този тип?"
Ядосвам ли се ? Избухвам ли в гняв ?
Разбивам ли главата на някой рижав от групата ?
Не.
Просто се погрижвам за един от мъртвите,
който можеше да убие един от вашите.
Служба.
♪♪
Подръж това.
♪♪
Синхронизация и корекции от honeybunny
Уау!
Това място е великолепно!
Изобилие от богатства, както казват.
Да, вярвам, че ще има доста
какво да се предложи.
Деръл, хей...
Не.
Той е помощта.
Не го гледаш,
не му говориш
и не те карам да режеш части от него.
Същото важи за всички.
Нали?
Много напрежение има тук.
Дори не мисля, че тя знае количеството.
Добре, нека започваме шоуто.
Нека видим какви лакомства имаш в шкафа.
Слагаме настрана половината от нещата.
Не, Рик.
Не.
Ти не решаваш какво вземаме ние.
Аз го правя.
Ейрат.
Чу човека.
Раздвижете се!
Ще претърсят къщата мъничко,
ще държат процеса в действие.
Добре.
Ще ме разведеш ли наоколо или не?
Е?
Розита!
Къде отивате с приятеля ти?
Тъкмо се връщахме към...
Знаеш ли какво? Не ме интересува.
Сега след като всичко се уреди,
имам работа за теб.
Върви ми донеси мотора на Деръл.
Не е тук.
Щом не е тук,
значи знаеш къде е, нали ?
И двамата знаем къде е.
Ъм...
Сега вече сте готови да тръгвате.
Затова тръгвайте.
Оу, оу.
Оу.
Не се бавете много.
По дяволите.
Виждаш ли това?
Точно това е нещото, което гъделичка топките ми.
Малко съдействие
и всичко е приятно.
Виж, ние наистина сме разумни хора
след като имаш възможността да ни опознаеш
Честно.
Оу.
Човече.
Ах.
По дяволите, обожавам това място!
Негън.
Има нещо, което ще искаш да видиш.
Така, така, така. Какво имаме тук?
Стискам палци за нещо извратено.
...знаеш ме.
Убивал съм хора.
Дори не знам колко досега. Божичкоо!
Но знам защо всички са мъртви.
Това ти ли си, Рик, под този мъжки храсталак?
Те са мъртви, за да може семейството ми,
всички тези хора там навън, да са живи. Уаау.
Не бих се закачал с този човек.
Но това вече не си ти...
нали?
Не.
Наистина трябва да обръсна тая гадост.
Какво се случи с болното момиче?
Изглеждаше ужасно стресираща вечер за нея.
Начинът, по който тя продължаваше,
беше омъжена за номер две, нали?
Внимателно.
Внимавай как ме гледаш, Рик.
Вдовици, особено такива, които изглеждат по този начин...
...те са...специални.
Обожавам ги.
Точно след като съпрузите им си отидат,
те просто са...празни отвътре.
Но обикновено не за дълго.
А, къде е тя ?
Бих се радвал да я видя.
Би ли отдал почит?
Майко мила!
Ти си супер зловещ,
да се промъкваш така,
носейки тази якичка с тази зловеща усмивка.
Моите извинения.
Аз съм отец Гейбриъл.
Тя не оцеля?
Проклета трагедия.
Ето какво е.
Това наистина трябва да е кофти за вас.
Номер едно?
Това бях аз. Нямах избор там.
Урокът трябваше да бъде научен.
Но номер две?
Нямаше нужда да става.
Деръл, той насили ръката ми.
Най-вероятно е я върна на гърба си, а?
По дяволите.
Щях да я поканя да дойде с мен.
О, знам какво си мислиш.
Как бих имал шанс,
човекът, който разби черепа на мъжа й?
Би се изненадал.
Човече, хората, те..
Сложете нещо отзад иначе следващия е за твоя сметка.
Хлапе...
какво мислиш, че ще се случи след това?
Умираш.
Карл, Карл, остави го долу.
Не. Той взима всичките ни лекарства.
Казаха само половината от нашите неща.
Разбира се.
О, не. Наистина ли, хлапе?
И трябва да си вървите.
Преди да разберете колко опасни сме всички ние.
Извини ме, млади момко.
Извини шибания ми френски, но...
да не би току-що да ме заплаши?
Виж, мога да заплашвам Дейви тук,
но не мога да го имам.
Не него, не мен.
Карл, просто го остави.
Не бъди толкова груб, Рик
Водим разговор тук.
Сега, момче, докъде бяхме стигнали?
Оу, да.
А, да, до огромната ти смелост.
Не ни заплашвай.
Слушай, харесвам те
затова не искам да съм груб, доказвайки думите си.
Не искаш това.
Казах половината от нещата
и нека е половината, щом казвам.
Сериозен съм.
Искаш ли да ти докажа колко съм сериозен?
Отново?
Знаеш ли, Рик, всичко ми напомня,
че имаш доста оръжия.
Тук са всички оръжия, които взе от моята наблюдателница
след като изби всичките ми хора
с огромно количество от твоите оръжия
и се обзалагам, че даже има и още,
което прави уникално...
количество от оръжия
и след като този малък изблик на емоции
го направи кристално ясно...
Не мога да позволя това.
Сега всички са мои.
Затова ми кажи, Рик...
къде са ми оръжията?
Очаквах да дойдеш.
Покажи му къде са оръжията, Оливия.
Оръжейната е вътре.
Някакво шоу ли правиш?
Аз...
Просто следя всичко, храната, оръжията.
Браво. Умно.
Не ме оставяй да те спирам.
Изведете я, момчета. Покажете им хубавините.
Чакай, чакай, чакай.
Докато те са заети,
просто искам да ти изясня,
че няма да взема и трошичка от храната ви.
Има много малко хубави неща има тук.
И не вярвам само аз да съм го забелязал
че си сложил дебелана да управлява
разпределението на храните, нали?
Както и да е, дори да умрете от глад,
няма да получавам нищо
затова, засега, ще си запазите всичката храна.
Какво ще кажеш?
Какво искаш да кажа?
Не знам, Рик.
Какво ще кажеш за "Благодаря ти"?
Мислиш ли, че това ще е удачно>
Или искам твърде много?!
Оу.
Знам, че започнахме накриво,
но какво мога да кажа? Ти ме принуди, Рик.
Но се опитвам да ти кажа...
Аз съм много разбран мъж, докато ти съдействаш
затова нека ти задам въпрос, Рик.
Съдействаш ли ми?
На какво изглежда?
Оу, оу, оу.
Знам на какво прилича.
Но нещото, което искам да знам е
дали ще намерим оръжията там отзад
или, може би, имаш няколко, които си чакат момента...
точно като Лусил.
Всички са там, доколкото знам.
Хм.
Надявам се, Рик.
Все още съм тук.
Виж, знам, че е гадно, но видя какво стана.
Видя колко от тях бяха там днес.
Това е.Свършено е.
Това е нашият живот сега.
Дотук ни докара, Рик.
Може би ,ако Рик беше помислил внимателно
всичко щеше да е различно.
Някои хора щяха все още да са с нас.
Тук сме сега.
Трябва да свикнем да живеем с това.
Росита!
Знаеш ли какъв ден е днес, Рик? Днес е страхотен ден.
Да, такъв е.
Мисля, че това малко разбирателство,
което имаме, ще се окаже много добро.
Задръж.
Нека види дали си се погрижил за оръжията ми.
Усеща се добре.
Звучи добре!
Оо, дори мисля, че Лусил завижда малко.
Я виж ти!
Виж това!
Вие сте били, които сте убили Малкия Тими
и бандата на нещастниците?
Уау, Рик.
Правиш последни удари.
О, човече, ще се позабавлявам с това.
Моля те. А-аз не знам за...
Ейрат, не правим така,
докато те не направят нещо, за да го заслужат.
Минахме през инвентара.
Оръжия в оръжейната,
оръжия които имат.
Глог 9 и .22 Бобкат.
Истина ли е това ?
Някои хора напуснаха града.
Тези оръжия са при тях сигурно.
Оливия не е добра в работата си .
Това ли искаш да ми кажеш ?
Не. Не казвам това.
Искам пълен отчет, нали?
От до.
Прав ли съм ? Не.
Исках да кажа да.
В склада всичко е точно.
Добре.
Но не чак толкова добре.
Виждаш,какво имаме тук...
не е ли всичко там. Липсват два малки писотлета.
Знаеш ли къде са?
Не.Аз..
Това е разочароващо Рик.
Мислех че сме се разбрали.
Но това-е,това показва че някой не е на борда.
и аз не мога да позволя това.
Не ми харесва да убивам жени.
Мъже-тях мога цял живот да ги пропилявам.
Но в края на деня, Оливия,скъпа
това е твоя отговорност.
-Виж може да измислим нещо. -О,да можем.
И ще го направя-точно сега.
Това беше твоя работа и ти се издъни.
Да следиш оръжията?
Тази глупост...
е животът и смъртта.
Помислих да скрия някои от оръжията.
Правил съм го и преди.
Реших, че мога да заровя няколко отвън.
Може би нямаше да ги докоснем с години.
Години ?
Години.Точно така.
Но какво ако Спасителите намерят тези оръжия ?
Ами, ако попаднем на тях, когато имаме оръжия.
Един от нас умира.
Може би повече от това. Много повече.
Няма значение,колко патрони имаме
Няма да стигнат.
Печелят. Толкова е просто.
Криейки няколко оръжия не е отговорът вече.
Не е нужно да ни харесва,
но трябва да ги предадем.
Глок 9 и .22
Това искат те.
У кого е?
Някой знае къде са
или знае някого, който знае.
Ако не ги намерим ще убият Оливия.
Ще го направят.
Защо ги е грижа?
Два пистолета не са заплаха за тях.
Но тези оръжия може да ни помогнат да се предпазим.
от каквото и да е там навън.
У теб ли са?
Искаше ми се.
Повечето от вас не бяха там.
Не ви се наложи да гледате.
Но можете да погледнете настрани сега, когато някой друг умре,
или да помогнете да решим проблема.
Даваме им, каквото искат, и живеем в мир.
Недей.
Не му е времето сега.
Напротив.
Да кажем, че намерим оръжията.
Как ще се справим с това Рик?
Как ще се измъкнем от това.
Нека ви го кажа дотолкова чисто, доколкото мога.
Аз не съм на власт вече.
Негън е.
Сега, у кого са оръжията?
Не всички са тук.
Росита!
Къде си?
Росита!
Значи затова си навън?
Те убиха Денис.
Празен е.
Какво, ако беше зареден?
Какво можеше да направиш с него>
Не схващаш ли?
Онзи задник в лагера ни взе оръжията,
защото ще вземе оръжията ни.
Какво?
Какво ще направиш,кажи им?
Това не е нашият живот.
Нищо.
Все още.
Просто...
Чувствам се като...
Знам,че ще се получи.
Как?
Ще намерим оръжията.
Ще се справим с това днес.
След това ще намерим начин да продължим напред.
Как да се справим с това.
Няма как да се справим.
Да, има, има начин някак си.
Имам вяра в нас.
Имам вяра в теб.
Нещата се променят.
Ти си ми приятел.
Не...
винаги е било така.
Къде е Мишон? Дали може да е взела--
Тя няма нищо което те да търсят.
Какво направихте с гробовете, обмислихме го набързо'.
Благодаря ти.
Беше приятно да копая гроб, знаейки, че ще остане празен.
Никакъв късмет?
Претърсихме къщата на Розита.
Няма нищо.
И какво ще правим сега?
Ако не са никъде, ще са тук.
Спенсър е правил подобно нещо и преди.
Продължаваме да търсим.
Може би днес ще е щастливият ни ден.
Ще проверя в гаража.
Ще проверя в офиса на Дийна още веднъж.
Балони?
На купон ли утиваш малката?
Може ли да ги задържа, моля?
Просто...
Искам да ги задържа.
Кажи моля още веднъж, малката.
Моля.
Да. Още веднъж.
Моля.
Внимавай, малката.
Скоро ще си тръгнат.
Какво ми носиш, Рик?
Е, виждаш ли това?
Биле са тук през цялото време.
За малко ''По дяволите! Някой да умре!''
Да подпалим гъза на всички!
Така, кажи ми, Рик -- заради кой от вас добри хора
Оливия щеше да го отнесе?
-Няма значение вече. -Не, има значение.
Разбираш ли, трябва да накараш всички да работят с теб.
Всички, или...
започваме всичко отначало.
Страхотно място си имате тук, Рик.
Дай ми секунда.
Не.
Моле те, може ли просто...
да ми дадеш секунда?
Той ме накара да я държа.
Трябва ми снайперът.
Какво?
Знам, че е в чантата.
Знам какво правиш навън.
Какво правя навън?
Упражняваш се.
Трябва да си предадем оръжията, всичките.
Не можем.
Ако го задържиш, и го намерят,
някой ще мре.
Няма да загубя теб или Карл или който и да било.
Няма да изгубя никой друг!
Сега ще им го дам. Ще ми позволиш ли?
Виж това!
Мислех, че тя е тършувала.
Тя ловуваше.
Това никога не е влизало. Държахме го настрани.
Виж ти.
На това може да се гради връзка.
Браво на теб,Рик.
Това означава да прочетеш писмото и да получиш съобщението.
Казах го и преди. Ще го кажа отново.
Ти си специален.
След като знаеш, че можем да следваме правилата ти...
Да?
...бих искал да те попитам дали Деръл може да остане.
Няма да се случи.
Знаеш ли какво? Не знам.
Може би Деръл ще изкаже мнение.
Може би Деръл ще ме завърти.
Деръл ?
Е, опита.
Сега, нещото, което ще трябва да правиш
е да преминеш високата ви стена
и да се потрудиш по-здраво навън.
Печели за мен.
Защото скоро ще се върнем и когато го направим,
по-добре да имате нещо интересно,
или Лусил ще си каже думата.
Искам да го чуеш пак.
Ако нямате нищо интересно за нас...
някой ще умре.
И без повече магически оръжия.
Ейрат, вземи сърната. Става късно.
Нека си вървим вкъщи.
Човече, обожавам хора, които ми взимат вечеря,
и не очакват да им платя.
Ще взема това.
Росита!
Едно малко "благодаря".
Само това ще върна.
Взехме всичките ви оръжия, повечето от леглата.
Надявам се, че ще намериш място, където да сложил красивата си глава.
Намери ли нещо друго навън?
Само мъртвите ти приятели.
Можеш да си ги получиш обратно.
Само кажи думата.
Е,никой не умря.
И знаеш ли какво си мисля ?
Мисля че ти и аз, ние подновихме разбирателството ни.
Нека те попитам нещо Рик.
Искаш ли да си отида ?
Мисля че ще е добра идея.
Тогава просто кажи двете магически думи.
Благодаря ти.
Не ставай глупав. Благодаря ти.
Още веднъж.
Имаш нужда от нашата помощ.
Дейви, подай ми свещника оттам.
Знаеш ли какво си мисля Рик ?
Мисля си,че и двамата ще спечелим от това.
Гледай как се справям!
Ааа..
Да.
Победа-победа.
Трябва да почистеш това за мен за следващия път.
Да се изнасяме!
Оу, почакайте.
Колко безмислено от моя страна.
Да не си помисли че щях да си тръгна без Лусил?
В смилъл, след като видя какво направи тя,
защо би я искал?
Благодаря ти че беше толкова сговорчив, приятел.
В случай че излезе нещо от устата ти...
Ще си мушна оная работа в устата ти,
и ти ще ми благодариш за това.
Спенсър.
Взехме оръжието от къщата.
"Спасителите" искаха нашите. Всичките.
Две обаче липсваха.
Щяха да убият Оливия.
Спенсър.
Били сте в къщата ми?
Щяха да убият Оливия.
Не ви виня за оръжието.
И аз направих същото. А храната и алкохола?
Затова си мъничък, Спенсър.
Слабак си.
Добре, че са стените.
И, че ни има нас.
Щяхме да направим сделка с тях така или иначе.
Да, имаме късмет.
Ще ни отведеш в Oбетованата земя.
Нали, Рик?
Ето ни!
Глен и Ейбрахам? И те ли са късметлии?
Кажи ми още нещо подобно
и ще ти избия зъбите.
Разбра ли?
Кажи "да".
Да.
Имали сте оръжие?
Да.
Защото не ми казахте, особено след като
Видя какво трябваше да направя за да се сдобия с оръжие.
че имам нуйда от куршуми.
Имам ги от известно време
Защото не вярвах на Рик.
Притеснявах се, когато той се разпорежда.
Знаеш ли какво? Беше прав.
Не такъв трябва да е животът ни.
Те вземаха матраците ни -- повечето от тях.
Пушката беше
от техните.
Нямали са списък?
Да.
Можехме да скрием повече.
Направихте ли го?
Не.
Всичко е спечелено с борба.
Направих избора.
Ние сме малко. Бройката е важна.
Онези от Хилтоп...
Те имат членове.
Ще играем по правилата им и ще живеем.
Какъв живот?
Знаеш, че имах приятел...
Не говоря за него.
Беше мой партньор.
Когато всичко започна, той заведе Лори и Карл на сигурно място.
Аз бях в болница и не можех.
Не знаех какво се случва.
Моят приятел...
Казваше се Шейн.
Та, той и Лори
бяха заедно.
Мислеха ме за мъртъв.
Знам, че Джудит не е моя.
Знам го.
Обичам я.
Тя ми е дъщеря.
Но не ми принадлежи.
Трябваше да го приема.
И го направих.
Мога да я опазя жива.
Ще умра преди нея.
И се надявам да не е скоро,
за да мога
да я прегърна и защитя. И да я науча как да оцелява.
Така живеем сега.
И това приех.
За да останат живи другите.
Не е твоя вината, че хората умират.
Не винаги, но понякога е.
Приеми го, налага се.
На всички ни.
Или няма да се получи.
Ще опитам.
Sync & corrections by honeybunny www.addic7ed.com