Досега в "Scream".
Мисля, че Брандън Джеймс може да се е върнал.
Мисля, че има начин да разбера дали се е върнал.
Виж отзад. Това е Илай.
Какво прави Илай на погребението на Уил?
Тези са точно като снимките, които видях във фермата.
Осъзнаваш ли, че щом Илай има тези писма... значи той е убиеца.
- Може би използва фермата за скривалище. - Посвещавам
тази част на Моргата на Зоуи Вон.
Какво по дяволите? Спри... -Без значение където и да отида,
те ме преследват... Техните гласове...
Това е от подкаста на Ноа?
Добре. Тук съм!
Господин Мадокс!
Ема и Одри са на път за фермата на Джеймс
и Ема не отговаря на обажданията ми.
Не сме го направили!
- Арестувате я? - Ема!
Аз и ти! Това никога не остарява.
Не сме го направили.
Слушаш ли ме?
- Ей! Внимавай! - Внимавай! Мъж на пътя!
- Чакай, къде отиде? - Не знам. Не знам.
- Виждаш ли го? - Не.
Това са ключовете за белезниците.
Хайде.
- Готова ли си? - Да.
Добре, хайде.
Хайде, хайде, хайде.
Той все още е някъде там.
Ема! Какво...?
SCREAM S02E12 "Когато звънне непознат"
sync and correction by solfieri www.addic7ed.com
Нарича се " folie a deux" или "the madness of two".
Това е психологически синдром
при който един объркан човек
предава заблуда на друг
създавайки споделена психоза
която е по-силна от тази, която би имал сам.
Вторият човек може да помогне на първия да върви по ръба
и това може да доведе до психическа повреда.
Мислиш, че Ема и Одри може да страдат от "madness of two"?
Гледайки новините и видеотата, които пуснаха онлайн
всичко това придоби смисъл.
Вярвам, че не могат да преодолеят травмата
затова продължават да я повтарят.
Може дори да не са наясно с това, което правят.
Ще го попитам дали мога да използвам стационарния телефон.
Pep 'N Zip, как мога да ви помогна?
Извинете, какво?
Ъм, изчакайте...
Това ще прозвучи странно, но...
някоя от вас да е Ема?
Това съм аз.
Ето, за теб е.
- Ало? - О, сигурно се чувстваш като звезда.
- Всеки иска част от теб. - Погледни отвън. Виж.
Знам, че ни освободи с причина.
Искам да продължим да играем.
Така че ако се предадете
или някой ви хване
ще убия някой, когото обичаш.
По-добре започни да бягаш.
Проследил ни е до тук. Не видях никой отвън.
Местните тинейджъри
Ема Дювал и Одри Дженсън
се издирват за разпит във връзка
с убийството на кмета.
- Съветваме гражданите... - Хайде, да тръгваме.
- Вече чукаш? - Не исках да те изненадам.
Да, може би щях да те намушкам.
Чух за баща ти. Наистина съжалявам.
Къде беше снощи? Защо не отговори на съобщенията ми?
Не можах да се прибера и след това батерията ми падна.
Това е доста неподходящ момент, нали?
Слушай, видя ли нещото, което качиха в Моргата?
Да... Не можах да го пропусна.
Одри изглежда доста зле.
Виж, Ставо, Ема и Одри не са убили баща ми,
или Джейк, или който и да е било.
Ти гледа ли го наистина? Това с тялото на Джейк?
- Защото беше доста объркано. - Нямам нужда от това от теб точно сега.
Одри бързаше да насочи пръст към мен. Може би точно затова.
Много грешиш.
Така ли? Как...? Как може да си толкова сигурна?
Понякога, най-близките ти хора са тези, които пазят най-големите тайни.
- Мисля, че трябва да си вървиш. - Брук, стига!
Просто си върви!
Добре.
Нуждаем се от щаб.
Театърът. Ще измислим следващия си ход там.
Да, добра идея. Ще огледам наоколо. Вземи пистолета.
Стой тук и наглеждай.
Чакай! Не трябва ли да се отървем от това?
- Все още не. - Какво...?
Слава богу, Ема!
- Беше ужасно. - Помислих, че психопатът ви е хванал.
Помислих, че може би...
- Къде е Одри? - Отвън е. Добре е.
Какво стана?
Той уби шерифа и после... после ни освободи
и след това се обади и ни заплаши и каза, че...
ако ни хванат, ще убие някой друг.
- И какво ще правим? - Не знам.
Трябва да измислим план. Виждал ли си Илай скоро?
Не, Тина опакова багажа си и тръгна, а Илай не се върна миналата вечер.
О, боже...
Добре, мислим да се скрием в театъра.
Трябва да тръгвам. Полицаите са навсякъде.
Ей, ще се видим там. Ще го измислим.
- Добре. - Добре?
- Толкова съжалявам. - Не трябва да се извиняваш.
- Сега, давай! - Трябва да си помогнем, нали?
Да.
- Какво по дяволите, Илай? - Какво каза на полицаите?
Тъкмо се връщам от полицията. Разпитваха ме три часа.
Да, казах им истината. Мисля, че си обсебен от Ема.
- И мисля, че трябва да те проверят. - Това е смешно.
Също разбрах, че си бил
в града през октомври миналата година
- Защо не ми каза? - Разбрах, че си зает.
Просто чух че Лейкууд е приятен през есента. Реших, че ще платя да го видя.
Ей, просто стой далеч от Ема.
Виж, не ме е страх от теб, разбра ли?
И ще правя, каквото искам. Опитай се да ме спреш.
Хайде.
Моля те бъди тук. Моля те бъди тук. Бинго!
Веднъж се заключих отвън, скрих резервен ключ за всеки случай.
Чакай, сигурна ли си, че няма никой там?
Да. Няма дневно представление.
- Мястото е празно до 5. - Добре.
Местните тинейджъри Ема Дювал и Одри Джендън
- се издирват... - Брук...
във връзка с убийството на кмета...
Баща ти... Толкова съжалявам.
Да. Беше прекалено много, нали знаеш?
Знам, че не е нужно да ти казвам това.
Той не беше винаги най-добрият баща, но беше...
там, нали знаеш?
Тази сутрин, аз...
Аз отидох до кухнята... да си взема сок
и просто осъзнах,
че той винаги ми прави сок.
Наистина ще ми липсва.
И сега, Ема и Одри...
- Знаеш, че не са те, нали? - Разбира се.
Виж...
Заедно сме в това.
Ъм, ало?
Хей, Ноа, аз съм.
Ема! Вие сте на ръба да влезете в
"Десетимата най-търсени", ако не внимавате.
Какво стана?
Беше ужасно.
Ей, виж...
говори ли с Брук?
Тя е тук.
Здравей.
Здрасти. Аз...
Толкова съжалявам за баща ти.
Брук, трябва да ни повярваш.
Ние... Ние не сме направили това, което казват, че сме.
Когато отидохме там, вече беше прекалено късно.
Знам, че не сте го убили, Ема.
Не бихте могли.
Къде сте?
- В театъра. - Ей сега идваме.
Не. Не! Стойте, където сте, окей?
Стойте, където сте и...
и ще ви се обадим, когато имаме план.
В театъра са. Искат да стоим тук.
И да ги оставим да минат през това сами?
За бога, не.
Добре.
Добре. Добре, да тръгваме.
- Всъщност, ще ми трябват панталони. - Да.
Нали наистина не вярваш, че са си махнали белезниците
и са убили шерифа с голи ръце?
Знам, че не е лесно.
Дъщеря ми може да е отвлечена
или още по-зле, и ти претърсваш къщата ми?
- Очевидно е, че тя не е тук. - Знам, че е трудно
да подозираш някой, когото обичаш.
Аз не я подозирам! Ти го правиш!
Някога казвала ли ти е за кошмарите си?
Как знаеш за тях?
Миналата вечер открихме дневник. С почерка на Ема.
Писала е за обора, в който намерихме кмета.
Писала е за убийството на приятелите си.
Може би дори не е знаела, че е реално.
Това са просто сънища. Ема не е убиец!
Точно сега, тя е най-добрият олово, че имам.
О боже мой...
- Ноа... - Здравей, Одри...
Здрасти.
О боже. Изглеждаш ужасно.
Хайде да те изчистим.
Да.
- Здрасти. - Здрасти, Ноа.
- Добре ли си, Ноа? - Да. Колкото може да се очаква
като се има предвид "убиеца на свобода".
Хей.
Ще минем през това... заедно.
Той е.
Какво искаш?
Хм, ако това не е момиченцето на тате.
Аз съм тази, с която трябва да говориш, глупако.
Цялата банда е тук. Какъв е поводът? Още едно погребение?
Уау, мислиш, че си забавен, нали?
Ти си страхливец
бягащ в тъмното, криейки се зад маска.
Внимавай, Ема. Не искаш да видиш лицето ми.
В театъра съм.
Ако ме искаш, ела и ме хвани.
Ема!
Сигурна ли си, че е добра идея?
Писна ми да бягам.
Знаеш, че половината от тези са фалшиви, нали?
Да, а другата половина са истински.
Какво?
Трябва да пазим вратите и да поддържаме връзка.
- Ето, вземи телефона ми. - Благодаря.
Знаете, че не е нужно да останете, нали?
И така... ето ни тук.
Ето ни тук.
Всички затворени заедно в една стая...
опитвайки се да хванем убиеца... Искам да кажа...
Мисля, че е това. Мисля, че това е големият финал.
Ноа, моля, не давай всичко мета на мен точно сега.
- Искам да пазиш тази врата с мен. - Аз просто казвам,
че ако това беше филм, щяхме да бъдем в частта с махането на маската.
Ами, ако това си ти
ще се защитя с тази малка кука.
Знаеш, че не съм аз.
Разбира се, всеки убиец би казал това.
Добре, съжалявам. Не съм аз.
Наистина не съм аз.
Нищо.
Ако не се покаже?
Той обича да дърпа конците
не да виси за тях.
Ще дойде.
Добре.
Ей, всичко наред ли е?
Просто проверявам. Как върви там?
- Тихо е. - Тук също.
Мина известно време. Може би няма да дойде.
Не, не. Точно това би искал да мислим.
Той иска да спрем да пазим. Няма да позволя това да стане.
Аз също. Тук съм с теб, без значение какво.
Добре.
Добре, ако Пайпър е имала съучастник
може би този съучастник е намерил друг съучастник.
Може би има двама убиеца отново, работещи заедно.
Това наистина отваря възможности, ако се замислиш.
- Ноа, това не помага. - Просто казвам,
че трябва да сме подготвени за всичко.
Просто ще ме зяпаш или ще ме пуснеш вътре?
И защо имаш кука?
Какво правиш тук?
Наситина ли? Ти ме помоли да дойда.
- Какво, помолила си го? - Не, не съм.
Наистина?
Тогава какво е това?
Да се срещнем в театъра
Аз...Аз не съм пращала това. Аз не съм пращала това съобщение.
- Ще ме пуснеш ли вътре? - Не го пускай.
Човече, какво?
Опитваме се да примамим убиеца
и ти се появи.
Съжалявам. Това е прекалено типична
"не го пускай" ситуация, нали?
Вярваш ли му?
Какво по дяволите?
- Откъде идва това? - Мисля, че идва от салона.
Ей, чакай. Стой.
Някой трябва да стои тук и да гледа вратата.
Аз ще проверя. Окей?
- Добре. - Веднага се връщам.
Защо би казала това?
Чудесно.
- О боже. - Какво е това? Кой го пусна?
Хора, това не е филм. Това е истинско.
Идва от стаята за прожектиране.
- Там трябва да има някой. - Как е влязъл?
Не знам.
- Къде е Одри? - Тя е... Тя е отзад. Пази вратата.
Тя не трябва да е сама, не и ако той е тук с нас.
Вие чакайте тук заедно. Аз ще отида при Одри.
О боже.
Не мога... Просто нещо да го спре.
Помогни ми!
Добре. Добре, ще отида да го спра.
- Вие стойте тук. - Добре.
Какво...? Какво...?
Ноа?
Аз съм тук, в тъмното, не съм сам.
Ема ще се върне след малко. Кийрън и Одри са в безопасност.
Всичко е наред. Ставо дойде случайно.
И Илай... сигурен съм че е просто неразбран.
- Чакай, какво? - Шш! Слушай.
Не, не! Брук! Брук!
Не!
Обади се на полицията, веднага!
- Ема, чакай! - О боже...
Брук, просто стой с нас. Всичко е наред, Брук.
Ти ще се оправиш.
- О боже. Обади ли се на бърза помощ? - Идват.
Полицията също идва. Трябва да тръгваш.
Няма да оставя Брук.
- Намери ли Одри? - Не. Тя не е в задната стая.
- Чакай, къде е отишла? - Не знам. Вратата беше отворена.
Може би вече си е тръгнала. Ема трябва да заминаваш.
Полицията! Отворете! Полицията е.
- Трябва да ги пуснем. - Отворете!
Ема тръгвай. Тръгвай веднага.
Всичко е наред, Ема. Тръгвай.
Добре, добре.
Ще ви видя по-късно.
Тя е тук.
Единична прободна рана. Изглежда като вътрешен кръвоизлив.
- Ще се оправиш, Брук. Почти сме там. - Съжалявам, скъпи.
Това е най-далеч, където можеш да отидеш.
Ема, в болницата сме.
Как е тя?
Казват, че е критично. Тя отиде в хирургията.
О боже!
Чувала ли си Одри?
Не. Не. Нищо не съм чувала.
Наистина прецаках нещата, Кийрън.
Не трябваше да му казвам къде сме.
Не можеше да знаем, че ще свърши така.
Да, аз...
Аз просто не помислих.
Аз не помислих и сложих всички в опасност.
И сега Брук и Одри...
- Ема... - Не знам какво повече да правя.
Имам предвид... Трябва ли да се предам на полицията?
Не знам. Той ми каза, че ще убие някой, ако го направя.
Слушай, не е твоя вината. За нищо, разбираш ли?
Изчакай.
Добре.
Здравей.
Чух че Брук е ранена? Добре ли е?
Брук е оцеляла. Тя е издържлива.
Миналата година беше затворена във фризер и намушкана, така че...
Тази операция ще бъде като разходка в парка.
Трябваше да остана по някакъв начин.
Знаеш ли, може би това не е най-доброто време, но...
- Но какво? - Не са Ема и Одри. Няма начин...
Няма да коментирам случая, но ако знаеш къде са, кажи ми сега.
Защото, за протокола, има много доказателства.
Да, виж, точно това е. Просто има много доказателства.
- Но вие вече знаете това. - Всичко сочи тях, но кой друг би могъл?
- Може ли да ти видя телефона, моля? - Шегуваш ли се?
Трябва да ти покажа нещо... друг заподозрян.
Благодаря.
Добре... погледни.
- Какво е това? - Илай беше в Лейкууд миналия октомври
по време на убийствата, на погребението на жертва, която дори не познава.
Може би е бил тук да види собствената си работа.
Може би е познавал Пайпър.
Време е да се срещнеш с маската Ела сама или тя ще умре
Ей. Какво става? Получих съобщението ти.
- Хванал е Одри. - Боже. Къде си?
Не мога да ти кажа. Няма да позволя друг да умре заради мен.
Каквото и да правиш, не трябва да го правиш сама.
Но, трябва. Съжалявам, трябва.
Това свършва сега... с мен.
Обичам те.
Чакай, Ема! И аз те обичам.
Чаках това много време. Почти мога да го усетя.
Тогава защо се криеш?
Не се крия. Аз вкусвам...
финалното ти разрушение, Ема Дювал,
и на всичко, което обичаш.
Защо ме доведе тук?
Това е мястото, където Пайпър отрасна.
Това място я създаде.
Обичаше ли Пайпър?
За това ли е всичко?
Любов...
Да убиеш някой
това вече е истинска връзка, нали?
Знаеш. Ти убиваше с Одри. Как се чувстваше?
Нямахме избор. Трябваше да я убие.
Помисли, че убивайки я ще се почувстваш в безопасност?
Никога няма да се почувстваш в безопасност отново, Ема. Никога!
Одри? Одри, можеш ли да ме чуеш?
О боже! О боже! Одри? Ей, ей!
Одри! О боже. О боже.
Ей. Ей, стой с мен.
Ема!
- Ема! - Кийран!
Чакай. Какво правиш тук?
Накарах Ноа да проследи телефона ти и видяхме, че си тук.
Дойдох, колкото мога по-бързо. Ранена си!
- Добре ли си? - Не, добре съм. Добре съм.
Одри... тя е упоена, или припаднала, или нещо друго.
Не знам. Трябва да я извадим от тук. Побързай.
Ей.
Илай... Илай, какво стана?
Проследих Кийран от болницата
и в секундата, в която влязох в сградата
той дойде зад мен и ме наръга!
Затова се направих на умрял и се обадих на полицията
и им казах, че бил Кийран.
Какво? Не съм те наръгал.
- Ей, спри! Стой далеч! - Ема, можеше да избягам!
Окей? И чух гласа ти и дойдох да ти помогна!
Не слушай това! Най-вероятно сам се е наръгал!
- Не мислиш, че съм аз? - Не знам какво да мисля.
Кажи ми... Кажи ми защо беше в Лейкууд миналия октомври.
Беше заради Кийран! Окей?
Чуй това. Той просто извърта всичко.
Помниш това момиче в Атланта
което има ограничителна заповед срещу мен?
Вината е на Кийран. Той също я харесваше и излъга майка си.
Каза, че съм публикувал нейни голи снимки в интернет или нещо подобно!
- Защото ти го направи! - Не, ти беше!
Заради това бях в Лейкууд... Да му го върна!
И затова бях на погребението.
И тогава, ви видях и...
Не можах да го направя! Не знам!
Това е истината! Това е всичко!
Опитва се да те изиграе.
Той беше обсебен от това момиче
и е обсебен от теб.
Той е убиеца! Кучи с...
О боже! О боже! Ема...
О боже! О боже! Той щеше да е наръга.
Знам. Знам. Всичко е наред, всичко е наред.
- Свърши се. - Аха.
- Свърши се. - Къде... къде съм?
Одри! Одри...
Ей. Какво стана?
Свърши се. Мисля, че всичко свърши.
Ще се обадим на полицията.
Ще се почувстваш в безопасност отново, Ема. Одри, ти също.
- Какво каза току-що? - Ще се обадим на полицията.
Не. Не това. Какво...?
Преди това...
ти каза...
че ще се почувствам в безопасност отново?
Той каза нещо точно такова по телефона.
- Какво? - Убиецът.
Убиецът каза
"Никога няма да се почувстваш в безопасност отново."
О боже...
О боже, ти си.
Не... Не, Кийран...
Кажи ми, че греша.
Кийран?
Не грешиш.
Ема!
Знаеш... той може би наистина те е харесвал.
Ти си чудовище.
И най-добрата част е
ти точно ми каза, че ме обичаш.
Обичах те. Сега не.
О, добре.
Кажи ми, ти и Пайпър... Вие... какво?
Ние бяхме заедно преди ти и аз да се запознаем.
Всички го взе ...
е майка ти хвърли Пайпър като боклук
и баща ми ме стовари в Атланта
така че той може да е страна на болка хапчета.
Това ме накара с Пайпър болната да ги видим заедно.
Добре! Добре, значи всичко това...
За вас, всичко това е за всички някои побъркани бащински въпроси?
- Наистина ли? - Права си.
Аз наистина трябваше да се срещна с някой за това.
Но Пайпър ми ми показа, че убиването на хора
е в пъти по-забавно от терапия.
И...
Направих, така че шерифът и медицинският изследовател да изглеждат като идиоти.
Измъчвахме ги с убийства, които не могат да спрат!
И последните убийства щяха да бъдат на баща ми,
после на теб, и след това на майка ти.
Ти си бил последната изненада на Пайпър.
Изненада!
Гаджето ти чука лудата ти полу-сестра
и двамата сме на път да те убием!
И след това аз се появих с пистолет!
Да.
И уби...
моята Пайпър.
Да.
Точно за това измъчвам и теб.
Ще изглежда, че сте ме примамили тук
като последна жертва
но аз съм обърнал играта
и съм ви убил и двете!
Спрял съм буйстването!
Аз ще съм новият герой.
Никой няма да ти повярва,
психопат!
Това ще е за мен да се притесняваш.
- Ти ще умреш! - Не мисля така!
Бягай, Ема! Махай се от тук! Тръгвай!
Ей! Ако ми дадеш да се измъкна, всичко това ще е било за нищо!
Не!
Ема!
Ема, няма да спечелиш това!
Хванах Одри!
Можеш да направиш смъртта и лесна или трудна!
Знаеш ли, нея най-вероятно вече я няма!
Ти вече загуби, Ема.
Не му давай това, което иска!
Махай се от тук!
Не си мисли, че няма да те убия сега!
Приключих с теб! Ти си боклук.
Изглежда, че ще се нуждаеш от нея докато ме намериш.
Не бъди глупава, Ема!
Ако си заминеш, поне един от нас ще живее.
Ема...
Какво е чувството да си безпоможен?
Какво е чувството да си преследван?
Чудейки се кога ще свърши?
Добре... Как ще приключим тази игра?
Застреляй го. Застреляй го, Ема! Той го заслужава!
Да, давай!
Ти си убиец. Застреляй ме!
Направи го!
Аз ще реша дали ще умреш.
Или няма.
Не днес.
Ще гниеш в затвора...
защото загуби в собствената си болна игра.
Полицията!
Е, официално е. Три месеца по-късно
И Лейкууд оцеля още едно масово убийство.
Оказа се, че Пайпър е имала съучастник.
Отиди фигурата! Бях прав през цялото време.
Но никой от нас не очакваше този убиец
и повярвайте ми, боли дълбоко.
След такова предателство
можеш ли да се научиш да вярваш отново?
Е, трябва да призная, че изгледах няколко епизода.
Да той излгеда пет изпизода. Точно когато...
Може би най-добрият начин да продължим напред е
да оставим всичко зад нас, ако можем.
-
Брандън Джеймс, Пайпър Шоу,
Кийран Уилкокс...
всички искаха отмъщение
и може би това е краят на веригата.
Благодаря.
- Магически микс? - Абсолютно.
Може би това е последният висящ конец.
Може би няма нищо повече за дърпане.
Може би нещата наистина се нормализират.
-
Адвокатът ти се обажда.
Защо?
Или може би, Лейкууд, ти винаги ще бъдеш Мърдървил.
Само времето ще покаже.
Здравей, Кийран.
Кой ти каза че можеш да носиш маската ми?
sync and correction by solfieri www.addic7ed.com