Досега в "Писък"... - Доведох Пайпър в Лейкуд.
Сега си плащам за грешката.
Обещай, че няма да кажеш на Ема.
Синът ви, харесва му да я рисува, цялата в кръв.
Защо отиде при него без първо да говориш с мен?
За твое добро, Ема.
Тогава защо се чувствам предадена?
Наистина искам малко пространство
или не знам какво ще направя.
Имаш отчаяна нужда от забавление. Вечеря например.
Брук, не се съсредоточавай върху Брансон.
Майната му! Сритай им задниците.
Или се сбогувай с малкия Брансон.
Добре.
Един от учителите падна. Ужасно е.
- Как намери това място? - Измислям си други животи,
а това включва промъкването в чужди къщи.
- О! - О, боже!
- Оттук! Хайде!
Честита стогодишнина, Лейкуд.
Отново е това време.
Времето за ежегодния карнавал в Лейкуд.
Какво може да бъде по-странно?
Няма спор, че Лейкуд отваря плажовете
с хищни акули във водата,
но това е, което хората искат.
Правим го откакто сме били деца.
Когато става въпрос за Мърдървил, (пр. град на убийствата)
традициите умират трудно.
Така че да започваме правенето на захарен памук.
И да включим увеселителните колела.
Шоуто трябва да продължи.
Дамата на езерото трябва да бъде коронясана.
"12 мъртви"
Кой да види Лейкуд, че се нуждае от малко разсейване
от трудната, наситена с кръв, реалност?
"Никой няма да ти прости"
"Писък" - С02Е08 Град на прокълнатите
sync and correction by solfieri www.addic7ed.com
"Никой няма да ти прости"?
Написано с кръв на огледалото ми.
И "12 мъртви"?
Тайлър, Нина, Рейчъл, Райли, Уил...
Пазачът на клетката на Брансон, Грейсън, шериф Хъдсън,
Джейк, Еди и...
Пайпър. Но все още липсва един до 12.
Опитва се да влезе в главата ти.
Опитва се? Ноа, той е вътре.
Трябва да си върнеш силата! Нали знаеш!
Докато пазиш тайната, убиецът те притежава.
Прав си. Прав се, заклещена съм.
Но ако Ема разбере какво направих, аз също може да умра.
Кажи ѝ истината и ще си свободна.
Хей, може ли да поговорим?
- Разбира се. - Насаме.
На някого трудно ли му е да се съсредоточи върху физиката в момента?
Мислите ли, че г-жа Ланг наистина е паднала? Или е била бутната?
Не се вписва в профила на убиеца.
Да остави учителя накрая на стълбите, където е паднала...
Той е твърде умел за това.
Няма постановка, няма голям финал, като...
Всъщност, няма нужда да спекулираме. Ти беше там, нали Одри?
Здравейте, ученици. Аз съм кмет Мадокс.
Много от родителите ви се обадиха загрижени
относно наближаващия карнивал за дните на Лейкуд.
Вашата безопасност е нашата първа грижа, но това, което няма да направим...
е да пропуснем стотния рожден ден на този град.
Твърде сме горди и с богата история от преодоляване на нещастията.
Или убийства.
Хей, когато е прав, е прав.
Присъединете се към мен да празнуваме кураж и живот, не страх.
- Ще се видим на карнавала. - Нетърпелив да продължи напред,
ранения и объркан град си измисля глупаво извинение да празнува,
което от своя страна предразполага към още един рунд на кръвопролития.
Никой ли не е гледал "My Bloody Valentine" или "The Prowler"?
Аз не съм гледала "The Prowler".
Не свършва добре. За никого.
Цялото това "сто години перфектен Лейкуд" е истинска глупост.
Така ли?
Защо да не сме малко по-позитивни?
Звучиш като слоган на някоя кампания.
Е, да. Бие гадната алтернатива.
Довечеря трябва да дам реч,
така че всички трябва да са в настроение и да дойдат.
Знаеш, че имаш доста причини да пропуснеш.
Щях, но баща ми е на висок пост политически.
Снощи един от имотите му е изгорял, така че се нуждае от мен да...
Да се присъединиш в празнуването на кураж и живот?
Да махам и да се усмихвам.
Не ме карайте да минавам през това фиаско сама.
Благодаря. Това е всичко от бюрото на Ланг,
Всичко е разгледано.
- Било е гадно падане. - Вероятно не инцидентно.
Офисът ѝ беше претърсен. Някой е търсил нещо.
Снимки, интервюта, психологични оценки.
Какво е правила тази жена?
Шерифе, екипът по пожарите отива към имотите до езерото.
Тръгвам.
Намерихме големи количества катализатор.
Умишлен палеж. А това тук е черешката.
О, боже.
Шерифе, тук има някой, когото бихте искали да видите.
Идвам.
Дори не мога да повярвам, че сме тук.
Шерифът каза, че е на наша страна
и избирам да му повярвам.
- Идваш ли? - Не, добре съм тук.
Добре.
Ема. Заместникът ми каза, че може да ни помогнеш да разберем какво е станало.
Да. Няма да пазя повече тайни.
Тъкмо говорих с Ели. Интересно хлапе.
От колко време се познавате?
Не много. Тъкмо се нанесе.
Ние, ъм... Той е братовчед на Кийран.
Двамата сте радглеждали наоколо, разбирам.
То е... То е странно място.
Просто си седи там, празно.
Цялото място ли разгледахте?
Не, всъщност седяхме само в дневната.
Ели излизал ли е, да се е върнал за нещо до колата си?
Не, бяхме заедно през цялото време. Защо?
Мислим, че пожарът е умишлено запален.
Не е започнал от нас.
Виж, Ема...
твоят приятел, Ели... и преди се е забърквал в неприятности.
- Знам. - Една млада жена в Атланта, колкото теб
е издала ограничителна заповед срещу него.
Очевидно, обича да бъде на места, където не трябва. Нейната спалня, например.
Той...
Това трябва да е грешка.
На твое място бих внимавал с кого излизам,
особено тези дни.
Не бих последвал момче, което едва познавам, в изолирана къща.
Може би сега не му е времето,
но Кийран не те издаде.
Опитваше се да ти помогне.
Знам.
Майка ми ме чака. Готови ли сме?
Да.
Гордея се с теб. Направи правилното нещо.
- Благодаря. - Може ли да поговорим?
Добре ли си?
Да, добре съм.
Искам да следиш Ема Дувал,
докато не научим повече. - Да, сър.
Хей. Беше права. По скалата от едно до ужасни,
ченгетата тук са доста свестни.
Да, не са зле.
Е, ъм, какво...
Какво стана? Какво му каза?
Истината.
Да, но всичко наред ли е?
Може да си тръгваме, не беше голяма работа?
Може да си тръгваме, но беше голяма работа.
Искаш ли да обядваме?
Аз черпя. Да се реванширам за всичко това.
Аз трябва да се прибирам.
- Какво искаш от мен? - Искам те обратно на случая.
Искам да идентифицираш тези тела.
Предполагам, че са жертви на същия убиец,
който е започнал с Джейк.
Ето снимката на Ема от свинефермата.
Знаеш къде отивам с това и се нуждая от отговори.
За нашите деца, за всичките тези деца.
Помогни ми да намеря това чудовище.
Уравновесеност и жизненост.
Речите ви днес трябва да са сбити и да не съдържат ругатни.
Не става въпрос за печелене.
Е, за печелене е,
но на пари за благотворителност.
Какво има?
Помислих, че ще ги издухам. Мислих, че това е моята рокля.
Мисля, че си грешала.
Не мога да нося това пред реална публика,
с реално момче, което реално харесвам.
- Твърде страшно е. - Единственото страшно нещо е роклята ти.
Г-це Мадокс? Да се концентрираме.
Както казвах,
истинската награда за дамата на езерото
е удовлетвореността, която изпитва, докато домакинства на закуската с палачинки.
Или докато оглавява инициативата по събиране на боклук в Лейкуд.
Чакай. Победителят ще събира боклуци?
Не искам да печеля.
Нека се уверим, че ти ще спечелиш.
Добре, Ставо, какво си казвал на г-жа Ланг?
Затова си запазил телата?
Въпрос на перспектива.
Микеладжело се е нуждаел от предмети, затова е изравял гробове.
Изкуството го помни като бог.
Но с какво е това по-гротеско
от Ед Гийн?
Едуард Гийн не просто е изравял гробове.
Той е бил сериен убиец.
Както казах,
Перспектива.
- Какво, по дяволите, правиш? - Къде е?
- Кое къде е? - Много добре знаеш кое.
- Това е стаята ми! Нямаш право да си тук! - Аз съм ти баща!
Отговорен съм за теб и за всеки един човек в този град.
Така че трябва да знам къде е маската.
- Коя маска? - Ставо...
дойдохме тук за ново начало,
да оставим Феникс назад.
Казах ти, беше инцидент.
Не говоря за това.
Става въпрос за това какво направи след като изгърмя пистолетът.
Той ми беше приятел!
Трябваше да запомня чувството.
Беше важно за мен.
Винаги е за изкуството ти.
Наистина ли мислиш, че кормя хора
и ги увесвам като парче месо?
Такъв ли мислиш, че съм?
Мислиш, че съм убиец... Докажи го.
Радвам се, че дойде.
Чаках да се обадиш.
Бях ядосана и объркана.
Казах ти защо отидох при шерифа.
Притесних се. И това не се е променило.
Знам.
Но аз се промених.
Сега бях при шерифа и ти беше прав.
Не мога да крия неща от него или от теб.
Много съжалявам.
Не трябва да се извиняваш. Просто искам да си в безопасност.
Знам това и означава много за мен.
Тук сме за да си помагаме, нали?
Да.
Мисля, че разбирам защо си толкова загрижен за мен.
Аз...
Разбрах какво е станало с доведения ти баща.
Какво? От кого?
- Ели ми каза. - Какво? Какво ти е казал?
Просто че сте се скарали в деня, когато са загинали.
- Сигурно е било ужасно, да ги изгубиш така. - Той ти е казаб това?
Да и разбирам защо не си ми казал, но това обяснява много.
- Какво друго ти е казал? - Само това.
Хей, Кийран...
Не заради теб. Заради Ели.
Не искам да излизаиш с него.
Семейство ми е, но не е прав.
Знам, знам. Това е...
- Просто искам да се оправим. - И аз, но с Ели...
Става въпрос за нас, не за него.
НЕПОЗНАТ
- Какво искаш? - Искам да видя какво става,
когато тя разбере истината.
- Моля те недей. - Ти не си жертва, Одри.
Ти си убиец. Запомни го.
Обадиш ли се на ченгетата, готова си.
Признаеш ли на Ема, свършено е с теб.
Какво ти остава? Само аз.
Майната ти!
- Да? - Хей, Ема, искаш ли да отидем на карнавала?
- Карнавал на ченгета. - Да, странно е.
Най-странното е. И все пак, най-безопасното място в Лейкуд.
Да, радвам се, че реши да дойдеш.
Знам, че не си много ентусиазирана за дните на Лейкуд.
- Защо си промени мнението? - Просто исках да излезем заедно.
Не сме правили нещо само двете от много време.
Да и от малки сме заедно на карнавала.
Да. Е, знаеш, без миналата година.
Нека се преструваме, че миналата година не се е случила.
Много се радвам, че се справихме с краткото ни скъсване.
Да, аз също. Какво има?
Нищо. Добре, какво искаш да правим първо?
Виенско колело? Забавната къща?
Мм, забавната щъша не е забавна. Имам по-добра идея.
Толкова съм добра, чак се плаша.
- Може ли да видя? - Да, да. Завърти се.
Здравей, красавице.
Аз... Аз май искам да се завъртя.
Аз няма да се завъртя, ако това искаш.
Добре.
Забавен факт.
Знаеш ли, че публичното говорене
е най-разпространеният страх в Америка?
Ти? Сериозно?
Да, ужасявам се. И Ноа ще бъде там.
Затова съм донесла нещо, за да се отпусна.
- Зоуи! - Няма да казваш.
Победителка и тайна самотерапевтка.
Участвам.
Няма достатъчно усмихнати емотикони,
за да изразя колко много се нуждаех от това.
Това малко преобразяване за малко ме отскубна
от скръбта, но...
целият този карнавал...
да се опитвам да се държа, сякаш всичко е нормално е...
Най-ненормалното нещо на света?
- Да, знам. - По-трудно е, отколкото мислих.
- Да се въртиш дори когато е ужасно. - Наздраве за това.
Е, току що стана по-вълнуващо.
Ноа, какво правиш тук?
Тук съм, за да подкрепя любимата си дама на езерото.
И реших, че се нуждае от добре облечен кавалер в същия цвят,
както реши и Брук.
Така че папионката е от г-ца Мадокс, но всичко останало...
Да, е...
Благодаря.
Ще ви настигна по-късно.
Кой! Брук не пие.
- Хей. - Хей! Как дойде тук?
Помислих си, че би искала малко компания. И реших да дойда.
Тук е като зелена стая на нацистите.
Не пускат никого, освен ако не участва във фестивала.
Ами да тръгваме. Да излезем.
- Като да избягаме? - Защо не?
Вземи си нещата. Баща ти ще се оправи. Ще оцелее.
- Мислиш, че го правя заради баща си? - Това каза, нали?
Мисли, че може да те контролира, но доли не те познава.
Правя го, защото го искам.
Честно? Защото това е най-глупавото и безумно нещо.
Карнавал след всичко, което се случи в този град?
Брук! Кажи ми, че греша.
Ставо, ще го направя. Разбра ли?
Имам си причини.
Ако само ще ме съдиш за това, защо просто не си тръгнеш?
Ако това е, което искаш.
Това беше толкова добро!
Хей, Ема. Може ли да поговорим?
Ъм... Какво?
Исках просто да знам какво каза шерифът, че те разстрои така.
- Ами, след пожара... - Не мислиш, че съм започнал пожара, нали?
- Чакай, какъв пожар? - Не, не мисля.
Но шерифът ми каза какво е станало в Атланта.
И осъзнах, че изобщо не те познавам.
Виж, правил съм грешки,
но не съм лош човек.
Дай ми шанс да обясня, моля те.
Не му е сега времето.
Ема, чакай, никога не бих те наранил, нали знаеш?
- Пусни я! - Отдръпни се.
Това не ти влиза в работата.
Вече е моя работа.
Нека не го правим сега. Окей? Моля те?
Стой далеч от нея. Спри да разказваш истории.
Не се тревожи, Кийран. Не съм ѝ казал най-лошата част.
Кийран! Кийран! Кийран!
Спри! Какво правиш?
Виждаш ли, Ема? Не съм аз този, от когото трябва да се страхуваш.
Проба, едно, две. Проба, проба. Едно, две.
Имаш захарен памук по лицето си.
О, така ли? Наистина? Къде?
- Готово. - Сигурна ли си? Мисля че имам още.
О, уау! Погледни! Обожавам ги! Хайде! Трябва ни спомен за тази папионка.
- Уау! - Съжалявам. Не е това парвилното място.
Не, не. Е, някъде с врата може би.
- Не знам какво си мислих. - ХАресва ми какво си мислеше.
Продължавай така.
Дами и господа,
шествието Дама на езерото ще започне след малко.
Моля да се присъедините към нас на сцената.
Какво? Г-жа Бъкли не те възбужда?
Все още не отговаря?
Не. Не знам. Какво правя?
Не бях виждала Кийран такъв.
Беше брутално.
Сериозно. И Ели е наполовина колкото Кийран.
Знам. Но те двамата имат проблеми.
Също така и Ели не е ангел. Той започна.
Добре, не трябва да го казвам на никого, но...
Шерифът ми каза, че има ограничителна заповед срещу Ели.
Нахлул в спалнята на някакво момиче в Атланта.
Това е откачено.
Виж...
Трябва да ти кажа нещо, но...
Трябва да намерим по-усамотено място.
- Добре. - Да тръгваме.
Не исках да те притеснявам по-рано,
но снощи някой е влязъл в стаята ми, докато съм спала.
- Какво? - Събудих се сутринта
и видях разни съобщения, написани на огледалото и на тавана.
О, боже. Какво пишеше?
Тъпи, страшни неща, като "Наблюдавам те".
Няма значение. Сега всичкото това с Ели,
мислиш ли, че може той да го прави?
Дали седи зад всичко това?
Аз...
Някой се е промъкнал у нас,
за да изпрати имейлите до баща ми.
И сега, като знаем, че Ели прави такива неща,
се запитай дали може той да влиза в стаите ни.
О, боже.
Е, накрая предполагам бихте казали,
че малките градчета са страхотни места за започване на голямо бъдеще.
И затова обичам Лейкуд. Благодаря ви.
Да!
И това беше Зоуи Вайн.
Благодаря ти, Зоуи!
О, боже! Това беше страхотно.
О, толкова се радвам. Знаех си, че ще го направиш. Мм.
Приличам на блъсната.
Добре си. Нека да оправя това.
- Празно е. - Моля посрещнете Брук Мадокс.
Мм, това съм аз!
Сигурна ли си, че можеш да излезеш?
- Абсолютно! - Убедена?
Зоуи, има неща, които трябва да кажа.
Ако не ги кажа сега, никога няма да ги кажа.
Опа.
Аз, ъм... Имам приготвена реч,
върху която... работих с баща си.
Здравей, татенце!
Но, аз... Просто ще импровизирам.
Вижте ни... Имаме си карнавал,
изнасяме речи... - Пияна ли е?
- Или това, или се е ударила някъде. - Пияна е.
Искам просто за секунда да съм истинска.
Някои от вас може би знаят, че...
Трябваше да съм тук с гаджето си Джейк Фицджералд.
Но предполагам всички знаем какво стана.
Аз...
Толкова много ми липсва.
Но...
Джейк имаше страхотно чувство за хумор.
И това е толкова подходящо,
защото този карнавал е шега!
Честито, Лейкуд.
Честита стогодишнина самозалъгване!
Лейкуд е прокълнат.
Хората умират.
Постоянно.
И се държим, сякаш няма нищо. Аз едва не умрях.
- И да благодарим... - Не! Не съм свършила.
И знаете ли какво видях?
Нищо!
Няма светлина.
Просто голямо, черно и празно нищо.
И там е, където Джейк се намира сега!
Вместо да е тук горе с мен, където трябваше да бъде.
Освен ако не се събудим
и спрем да се държим сякаш това е Мърдервил,
всички ще свършим като Джейк.
И ще си го заслужаваме.
Но той не го.
- Да чуем... - Да отидем при нея.
Да тръгваме.
Ето предварителен доклад на изгорелите жертви.
И двамата мъже, от 20 до 30 годишни.
Според степента на разлагане,
бих казала, че първата жертва е умряла часове или дни преди пожара.
Промушен в гърлото.
А другата?
Имаме позитивно идентифициране.
Сет Брансон. Пръстовите му отпечатъци са в системата.
Взех проба от левия му показалец,
което си беше късмет, защоно дясната му ръка
е откъсната в китката.
Нещо друго?
Не, това е. Ще те държа в течение.
Какво направих?
- Не знам, но беше страхотна. - Беше?
Току що прочете на целия град бунтовническа реч
за красивия карнавал, вместо погребение.
Добре направено, Брук Мадокс.
О, боже, Брук. Изпий това.
Как се напи така?
Дадох ѝ глътка, но не исках...
Сама се напих. Благодаря.
Брук! Скъпа, какво си мислеше?
Какво да кажа, татко? ТОва беше истината.
На Джейк щеше да му хареса.
О, миличка... Хайде.
Да те приберем.
От Кийран: "Трябва да поговорим. Да се видим пред колелото на Ферис."
Донесла си алкохол?
За моите нерви.
Нямаше нищо, за което да си нервна. Речта ти беше страхотна.
Добре, ние ще...
Паркът затваря след 30 минути.
Моля намерете най-близкия изход.
Благодарим ви, че дойдохте.
- Ще се видим утре! - Хей, къде си?
Хареса ми речта на приятелката ти.
Истинси нож в кокала.
Къде е Кийран? Къде...
- Къде е Кийран? Какво си му направил? - Той те обича, Ема.
Това е достатъчно да го нараня, нали?
Виж си телефона.
Кийран?
Ем...
Ъх!
Ема е. Оставете съобщение.
Кийран?
Мразя клоуни.
Дуейн, все още следиш Ема Дувал, нали?
Позитивно, шерифе.
Кийран!
О, боже.
Добре, стойте назад.
Отдръпнете хората.
Пусни оръжието! Казах да пуснеш оръжието!
На колене! На колене веднага!
Ема, пусни оръжието.
Къде е Кийран? Къде е Кийран?
Ема, чуй ме. Ема...
Ема, дръпни се назад и пусни оръжието.
Точно така. Остави оръжието.
Ръцете зад главата! Веднага!
Вижте го.
О, боже, Кийран!
Кийран!
О, боже, Кийран!
- Не знам какво да кажа. - Вината не е твоя.
Помислих, че те е убил.
Тази вечер той загуби. Ние победихме.
Тогава защо се чувствам ужасно?
Докато бях вътре, мислих, че ще умра.
- Никога нямаше да разбереш истината. - За какво говориш?
Причината да се карам с Ели, всичко...
Бях в колата, когато родителите ми починаха.
Скарах се с баща си. Той толкова се ядоса...
И отмести поглед от пътя...
- Кийран... - Аз причиних катастрофата.
И това лежи върху мен. Нося го постоянно.
Не. Не, не е била твоя вината.
Както и тази вечер вината не е твоя.
Защо не ми разказа за това?
Исках.
Това е най-лошото нещо, което ми се е случвало.
И когато разбрах, че Ели може да ти е казал,
изгубих самообладание.
Той защо го направи?
Той се опитва да вземе всичко хубаво в живота ми.
А ти си най-хубавото.
Не искам никога да те губя.
Убиецът ми изпрати клип как Ема влиза в къщата.
Очевидно е искал да знаеш какво прави на Ема.
Искал е да се чувствам отговорна.
Искал е да съм отговорна
за каквото и да се случи.
Всичко е заради мен! Вината е моя!
Не, приключвам. Приключих!
Няма повече да правя каквото той иска.
Ще кажа на Ема. Тази вечер ще ѝ щажа всичко.
Поздравления, дама на езерото.
Звучи глупаво сега. Как е Кийран?
Ще се оправи. И не е глупаво.
Ти тръгна след нещо, което искаше, и го получи.
- Без прекъсвания. - Добре.
- Извинявай. - Няма нищо.
- Ще вдигнеш ли? - Не, не. Аз съм тук сега.
- Вероятно трябва да се обадиш. - Дори няма да го погледна.
- Одри ли е?
Да, но тя...
минава през много тази вечер и...
Добре, знаеш, може би просто трябва да изчакаме.
- Случват се много неща... - Не трябва да се притесняваме за другите.
Но го правим, ти го правиш. Просто трябва да си тръгна.
- Тръгвам си. - Чакай, тръгваш си?
Да.
Ще разберем, когато му дойде времето. Не е сега.
Няма нищо, Ноа. Всичко е наред.
Благодаря, че дойде.
Проба, проба. Добре дошли в моргата.
Мислих, че си се прибрала.
Бях,
но ако не ти кажа нещо сега,
никога няма да ти го кажа. "Ще кажа на Ема. Просто да знаеш"
Добре, хайде.
"Късмет"
Знам защо убиецът е след мен.
Знае какво съм направила...
И че ще направя всичко, за да го запазя в тайна.
Аз доведох Пайпър в Лейкуд.
Мога да обясня.
sync and correction by solfieri www.addic7ed.com