Вече знам защо те наричат лотус.
Приличаш на цвете, което разцъфва.
Научи ме на вудангската техниката "Жерав".
Аз не съм учител.
Само ученик.
Загубихме.
Къде е Ли Джинбао?
Сам, пази източната порта.
Ли Джинбао!
Ли Джинбао.
Лотус.
Ти си жива.
Бягайте!
Един оцелял, както се споразумяхме.
Един оцелял, който да разкаже за вероломството на Кубилай.
Не беше ли такъв планът?
Не изглеждаш добре.
Дали да не се приберем у дома?
Продължавайте според плана.
И Орус,
наслади се.
Фалшиви знамена, маски!
Пособията на страхливци.
Да сложим край на тази глупост и запазим стрелите за истинските си врагове.
Ако идваш, си я сложи.
Събудих се някое време по-късно.
Бяха минали часове, дни. Можеше да е минала цяла вечност.
Всички, за които бях живяла, които познавах
бяха мъртви.
Обърнах се към единственото убежище, което ми беше останало -
навътре.
Докато не дойде ден, в който скръбта
и празнотата станаха пълни.
Душите, които загинаха онзи ден в храма на Вуданг
не бяха умрели напразно.
Врекох се във вярност на канцлера.
Повери ми длъжността прислужница, пазителка на малкия император.
Ала в тази задача
се провалих.
Усещах да ме наблюдаваш,
следваш, онзи ден в тренировъчната ми зала.
Защо изчака?
Надявах се да видя някаква следа от мъжа, когото обичах някога.
И видя ли я?
Още за Чулун. Още!
Дойдоха много гости!
За нас е чест, че всички дойдохте.
И ще е чест да се приберем по домовете си и да поспим.
За в бъдеше искаме да го правим по-често.
Не бива само политиката да ни събира.
Съгласен съм.
Ще се радваме, ако ханът ни посещава по-често.
Нашият лов не е толкова богат, но носим месо у дома.
Ловът.
Свещеният ни дълг да осигуряваме храна на съпругите, децата, народа.
Редно е нашият лов да увековечи партньорството ни по пътя напред.
Монголия съсече могъщ звяр.
И ще има още много.
Ние идем!
Велики хане, мечтите ти да завладееш света са добре известни.
На всички ни.
Уважаваме поканата ти, щедростта ти във вино и жени.
Това е само началото на нашия разговор.
Никакво партньорство не беше уговорено.
Разговор?
Не, няма за какво повече да си говорим.
Разликите между мен и противника ми са ясни.
Вие трябва да решите. Подкрепяте него или Тангра?
Господарю, да не се мислиш за бог?
Покоряването на света не е мое желание.
Този свят наследих от Чингис.
Този завет, този указ
ми е завещан от самото небе.
Такава е волята на Тангра,
на вечното синьо небе.
А по чия воля
свещената ни столица беше преместена
от Каракорум в китайската равнина?
Коя китайска столица имаш предвид, Арбан?
Построил съм две.
Нямаше ли да се сбогуваш?
Сбогувах се в нощта, когато се запознахме.
Благодаря ти.
Някои умоляват, други се пазарят.
Никой мъж не ми е благодарил преди.
Много благородно.
За времето, което прекарах с теб
не се налагаше да мисля или да избирам.
Не съм се чувствал по-свободен.
Казах ти, че ще се влюбиш.
Не се обиждай,
но не съм.
Не в мен.
А сега тръгването ми те накара отново да се замислиш.
Искаш ли да дойдеш с мен?
Не мога да си тръгна.
Не можеш?
Казва го мъжът, който обикаля света откакто е станал на 16 години.
Сигурно е трудно.
Нищожна цена за живота, който водя с хана.
Лъжи ме.
Лъжи онези около себе си.
Но не лъжи себе си.
Беше забавно.
Благодаря.
Добре ли спа, принцесо?
Да, майко.
Без да ме тревожат сънища.
Значи тази сутрин се чувстваш по-добре?
Съвсем на себе си.
Чудесна новина.
Къде са прислужниците ми тази сутрин?
Къде е За Бинг?
Отсега нататък аз ще се грижа за нуждите ти.
Вие? - Да, дъще.
Но защо?
Никакви прислужници,
нито суетящи се евнуси, никакви посетители.
Майка ти сама ще се грижи за всяка твоя нужда.
Почини си, дете. Ще се върна със следобедна закуска.
Не съм затворена.
Тя ме обича като дъщеря. Не виждаш ли?
Мога да влизам и излизам когато пожелая.
Нашият канцлер.
Нашият император.
Не изпитваш ли срам?
Не намираш ли смъртта им за трагедия?
Смятам всяка загуба на живот за трагедия.
Включително моята собствена, в деня, когато ти умря.
Попита ме дали виждам мъжа, когото съм обичала.
Не.
Виждам предател,
който преподава изкуството ни, тайните ни
на варвари, на чужденци, на кръглооки.
Нашата империя беше поела последния си дъх.
Сидао беше корумпиран безумец.
Момчето? Пионка в капана на игра, в която не може да победи.
А ти си кукла на конци на хана.
Имах своите причини.
Какви са причините ти сега?
Никога не съм обичала друг
така както обичах теб.
И аз не съм обичал друга.
Предлагам ти избор.
Тръгни с мен.
Върни се на юг.
Ще възродим народа, династията.
И ще унищожим твоя хан заедно.
Предполагам, че знам каква е другата възможност.
Според дадения вудангски обет,
само един от нас ще си тръгне жив.
Имаш време до довечера, Джинбао.
Родът Толуй донесе слава на земите ни.
Бях горд да присъствам на курултая на брат ти Мунке,
а сега съм горд да сторя същото и за теб.
Чингис щеше да остане доволен с постигнатото от теб.
Не колкото мен да спечеля доверието ти.
Благодаря, велики хане.
Племето ми,
семейството ми са избити
под твоето знаме!
Проклинам лицемерието на Кубилай хан!
Говори за мир, а жадува за кръв!
Пуснете го, пуснете го.
Защо ми е да воювам с цаатаните, мои родственици?
Няма никакъв смисъл. - И въпреки това, не буди изненада.
Не съм участвал в това, Арбан.
И да не си го поръчал, е по твой пример.
Поддръжниците ти ни напомнят какво ще се случи, ако ти се опълчим.
Връщам се при останалото от дома ми.
Добре дошъл,
вицерегенте.
Благодаря, господарю Марко.
Току-що ли пристигаш?
Все още не бях оздравял, когато говорихме за последно.
Това се отрази на тона ми, изказах се не на място.
Та кажи ми,
хареса ли ти ловът?
Реших да не ходя.
Нима?
С кого запълваше дните си?
Носиш ли новини от Кинсай?
Войската ни се представи възхитително.
Ала както добре знаеш,
на юг винаги ще има работа за вършене.
Подранил си.
Черен вълк и червена сърна.
Завръщане към корените ни.
За какво бръщолевиш?
За символа върху знамето на новата ни нация.
Мислех си за...
черен вълк и червена сърна.
Може би езеро с айраг ще бъде по-подходящо.
Честваме следващия хан на хановете.
Така е устроен светът, нали?
Взимаш онова, което искаш.
Баща ти
плака открито пред мен
в нощта, когато брат му - Гуюк, зае мястото върху ханския трон.
Плачеше и викаше, за да получи отговор на въпроса: "Защо не аз?"
"Защото твърде много се боеше да оспориш правото му" - рекох.
Той ме преби.
И докато баришите наместваха носа ми на мястото му,
осъзнах, че той просто искаше да му погаля главата, да го ожаля,
заедно да оплачем лошия му късмет.
Да вземеш онова, което искаш е пътят на великите мъже, Кайду.
Не намирай утеха в улегналия живот.
Стреми се или умри изтощен от усилието.
Не съм дошъл, за да се отдавам на носталгия.
Какви са нарежданията на арабина?
Не на арабина, а на християнина.
Наян прати вест.
Трябва да отидеш в стана му.
Пия за умирането от изтощение.
Предателите развяват фалшиво знаме.
Кайду.
И аз щях да сторя същото, ако не играехме по правилата.
Защо да рискува гнева на ханската войска тъй скоро преди курултая?
Какъв гняв?
Войската ни е впримчена в Южен Китай.
Ако влезем в бой с Кайду,
ще минат седмици преди да бъде пренасочена на изток.
А дотогава,
вестта за набезите ще е стигнала до всяко село и всеки вожд,
по-бързо отколкото можем да я оборим.
Вредата, нанесена върху името ни ще е непоправима.
Моето име.
Нека скритите ходове и изненадата бъдат наши оръжия.
Да съберем най-бързите ездачи, най-добрите стрелци
и да нападнем изневиделица.
Нека Джингим замине първи, а аз ще му осигуря безопасен път.
Изпълних поисканото от мен.
Ласкаех, подкупвах с курви и пиене.
И докъде ме доведе?
Ако пресечеш пътя на Кайду или някой от роднините му,
разкъсай черния им дроб на две.
С удоволствие.
Не съм изминала целия път, за да стана пленница още веднъж.
Очаквала си приготвена вана и хвалебствия при посрещането си?
Осигурих победата ти.
Нашата победа. - Осигурих победата ти
и очаквам награда.
Искаш да видиш дъщеря си. - Преди да бъде подарена на Наян.
Не беше подарена, Мей Лин. Беше продадена.
Не може да я видиш.
Не и докато не свърши всичко.
А почти е свършило.
Джингим потегли на изток към смъртта си,
докато нашата буря се надига на запад.
На не повече от ден езда от сърцето на хана.
Досега беше търпелива.
Не губи решимостта си сега.
Не си посещавал полето ми за обучение от много седмици.
Дори златният принц губи уменията си, ако не се упражнява.
Прости ми, Сифу, но не пропилях дните си безцелно.
Един от учениците ми, необязден жребец на име Алтай,
беше майстор на такива необосновани извинения.
И какво стана с него?
Умря.
Хрумна ми, че твърде често
човек върви през живота без каже какво мисли наистина.
Ти определено не си такъв, Сифу.
Спомням си, сякаш беше вчера,
време, когато не виждах смисъл да живея.
И от бездната на отчаянието, от дълбините на безнадежността
бях възроден.
Ти спаси живота ми.
Ще станеш велик император.
Сифу.
Да?
Защо ми го казваш?
Защото заслужаваш да го чуеш.
Ще ти разкажа всичко. Но първо направи нещо за мен.
Откъде да знам дали казваш истината?
Ти дойде при мен.
Здравей, Линг Линг.
Добър ден, господарю Поло.
Колко време ще отнеме на Кубилай да осъзнае, че сме били ние?
По-малко, отколкото на вождовете да се уверят, че не е бил той.
А дотогава татко ще е станал хан.
Знамена и броня. Вярват само на каквото са видели.
Явно набезите ни са били успешни.
Джингим и отряд воини са тръгнали насам.
И?
Трябва да ги убием.
Всичките.
Погледни от добрата страна.
Няма да носим маски.
Линг Линг!
Много съжалявам.
Нека те разгледам.
Също толкова красива си, колкото те помня.
Добре ли си?
Не позволявай на принца да тръгне на изток.
Ще умре.
По чия заръка?
Трябва да го кажеш.
На Ахмад.
Тръгнете на запад.
Към двете реки.
Какво има там?
Отговорите, които търсиш.
Хайде.
Дай ми ръката си.
Малко чай ще те успокои. - Благодаря, господарке Чаби.
Какво гледаш?
Нищо, майко.
Изпий го. - Не го изпивай.
Отровен е.
Не е.
С кого разговаряш?
Какво?
С никого.
Кой е там? - Никой.
Недей.
Опитва се да те убие.
Тя е. - Коя?
Синята принцеса.
Чуй ме.
Тук няма никого.
Всичко е плод на въображението ти.
Не означаваш нищо за нея. Едно безименно момиче.
Бременността ти се отразява.
Всичко ще се върне към нормалното.
Ще се отърват от теб, както сториха с коняря.
Няма.
Дъще моя.
Не!
Извадете го от мен!
Кокачин! - Махнете го! Извадете го от мен!
Кокачин! - Искам да го извадите!
Кокачин! - Моля ви! Извадете го от мен!
Повикай лечителката! Незабавно! - Извадете го от мен!
Извадете го от мен!
Махнете го.
Извадете го от мен.
Служих ви добре.
Това аз го решавам.
Обучих всичките ви любимци.
За добро или лошо.
Поднесох ви династия Сонг и главата на техния канцлер.
А, не.
Не, не.
Кажи ми, монаше,
това да не е някакво сбогуване?
Вие единствен знаете защо останах.
Вие единствен знаете цената на моето робство.
Безценните храмове на Вуданг, таоистките ръкописи и летописи.
Заплашихте да заличите религия от лицето на земята,
за да заробите един единствен човек.
Получи се.
Искаш да си тръгнеш?
Защо?
Защо сега?
Няма ли време в живота на човек,
което да изживее като хан на собствените си желания?
Не и в моето царство.
Какво ти е останало на този свят, което да не включва мен?
Не сме свършили, монаше.
Ти и аз,
не сме свършили.
Сърцето на бебето е силно.
На бебето?
Ами на съпругата ми? Как е нейното сърце?
Тя е добре.
Какъв късмет, нали?
Моята четвърта и последна съпруга да е тази, която зачене.
Не бъркай съдбата с късмета.
Принцеса Кокачин ни беше доведена по определена причина.
Да роди сина ти, наследника на великия хан на хановете.
Върви. Аз ще се погрижа за всяка нейна нужда.
Налага се да отида, господарю.
Защо?
Не мога да ви кажа.
Тогава не можеш да отидеш. - Положил съм ви клетва.
Доверете се на мълчанието ми, мога и ще ви защитя.
Брат ми Мунке беше умрял.
Курултаят беше свикан в Каракорум.
Не присъствах, защото
не се надявах да спечеля.
Арик беше избран за хан.
Затова свиках свой собствен курултай.
В Китай.
На място, до което знаех, че поддръжниците му няма да пътуват.
Измъкнах му трона изпод него.
Казаха, че съм си послужил с измама.
Не мисля, че целта на Кайду са изборите, а унижението.
Иска да ме посрами.
Да опозори името ми.
Дали правдата ще възтържествува?
Искам да знаеш кого защитаваш.
Знам.
Тръгвай.
Какво има?
Яздим в грешната посока.
Там е изток.
Ако тръгнем натам, ще умрем.
Причакват ни.
Кои? - Хората на Кайду.
Хората на Кайду? Откъде ще знаят къде отиваме?
Ахмад им е казал.
За какво говориш?
Това е капан.
Добре. Откъде разбра?
От наложницата.
Обвиняваш брат ми, че ми е изменил,
изменил е на баща ми, своя баща, заради думите на една курва?
Тя няма причина да лъже.
Нищо не ми спомена, преди аз да отида при нея.
"Убийте момчето."
"Изпратете войската на юг."
Всяка заповед, всеки съвет имаха тежки последствия.
Сякаш такива са били намеренията му.
Кой нае асасините да убият баща ти?
Юсуф.
Санга! - Санга работеше за Ахмад.
Какво ти каза тя?
На изток ни чака сигурна смърт.
Още по-голяма беда ни дебне на запад.
Заповедта на баща ми беше изрична. Иска Кайду.
Ти трябва да избереш.
Ти трябва да дадеш заповедта.
Тези мъже няма да ме последват.
Ами ако грешиш?
Хубав ден за лов.
Не те терзае, нали? - Не.
Един принц по-малко да разваля работата.
Тормозеше Джингим, откакто бяхме съвсем малки.
Беше красив. Като момиче.
Завиждаше. - Никога не съм завиждал.
На никого, освен на теб.
Той ни е братовчед, Орус.
Наша плът и кръв.
Когато Чингис простреля брат си Бектер в гърба със стрела,
изви гръбнака на най-добрия си приятел - Джамука, докато се скърши на две,
когато заповяда тайно да отровят собствения му син Джочи...
Чингис не се поколеба, не се препъна по пътя си,
никога не позволи на кръвта да го заслепи за враговете му.
В някакъв момент, Кутулун,
трябва да избереш между сърцето и разума си.
Или си с нас,
или си против нас.
И ако избера да съм против вас?
Какво тогава, Орус?
Няма да се поколебая, сестричке.
Върнете се по местата си!
Още ще чакаме.
Ли Джинбао.
Аз съм Стоте очи,
живият и верен слуга на великия Кубилай хан.
Никъде няма да ходя.
Старият ни свещеник, който отдавна умря в храма...
- И Шен. - ...казваше:
"Решиш ли да отмъщаваш...
... изкопай два гроба."
Готова съм да изкопая три.
Много си израснала, Лотус.
Техниката "Жерав".
Сутрите и тайните, които пазеше
избегнаха монголския пламък.
Няма да ти позволя да захвърлиш живота си.
Тогава ще трябва да ми го отнемеш.
Направи го.
Един ще си тръгне.
Ще заровиш меча и отмъщението си
и ще си тръгнеш.
Ахмад.
Не мърдайте!
Далеч сте от двореца.
Пренасят барут.
Проследих бъчвите от Кинсай.
Наян. - Кайду.
- sync and corrections by Caio - - www.addic7ed.com -